Daurada grossa
Pluvialis apricaria ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Enregistrament | |
![]() | |
![]() | |
Dades | |
Pes | 32,8 g (pes al naixement) 175 g (pes adult) ![]() |
Envergadura | 72 cm ![]() |
Nombre de cries | 4 ![]() |
Període d'incubació de l'ou | 29 dies ![]() |
Estat de conservació | |
![]() | |
Risc mínim | |
UICN | 22693727 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Aves |
Ordre | Charadriiformes |
Família | Charadriidae |
Gènere | Pluvialis |
Espècie | Pluvialis apricaria ![]() Linnaeus, 1758 |
Distribució | |
![]() ![]() |
La daurada grossa, fusell o fuell, samerlí (var. samarlic, xamerlí, xamerlit) (Pluvialis apricaria) és una espècie d'ocell de l'ordre dels caradriformes.
A les Balears tant Pluvialis apricaria com Pluvialis auratus reben el nom de xillot, xirlot, i xillot siulaire per a aquest darrer.
Morfologia
- Fa 28-30 cm de longitud total.
- Té un plomatge molt vistós: la cara i les parts inferiors negres, mentre que les superiors són fosques amb una infinitat de petites taques daurades a l'estiu. A l'hivern el plomatge negre deixa lloc a un de més blanc, també tacat de daurat, que es confon a la perfecció amb el cereal dels camps, on s'alimenta.
Subespècies
- Pluvialis apricaria altifrons
- Pluvialis apricaria apricaria
Reproducció
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Pluvialis_apricaria_MHNT.jpg/220px-Pluvialis_apricaria_MHNT.jpg)
No és nidificant als Països Catalans. La posta és a la primavera, i les femelles no fan niu, ans es limiten a fer un forat en terra que a vegades cobreixen lleugerament d'herba.
Alimentació
Menja, principalment de nit, cucs, insectes, cargols, aranyes, molsa i algues que troba en camps conreats, en prats i en arrossars.[1]
Hàbitat
Viu a llocs humits.
Distribució geogràfica
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/90/Faroe_stamp_422_bird_eggs_pluvialis_apricaria.jpg/220px-Faroe_stamp_422_bird_eggs_pluvialis_apricaria.jpg)
Durant el bon temps viu al nord d'Euràsia però, en arribar l'estiu, emigra cap al sud d'aquest continent i també cap a l'Àfrica, on atenyen el capdavall del continent.
Als Països Catalans se'n pot veure en migració i a l'hivern, i sempre al litoral, on pot arribar a ser localment abundant (com ara l'Alt Empordà, el Delta de l'Ebre i el del Llobregat). El nombre dels que hivernen pot augmentar sensiblement si es produeixen onades de fred a Europa.
Referències
- ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, planes 48-49. ISBN 84-315-0434-X
Enllaços externs
- Informació de la població d'aquest ocell al Principat de Catalunya. (català)
- Fotografies d'aquest ocell. (anglès)
- Descripció i hàbitat d'aquest ocell. (francès)
- Taxonomia de la daurada grossa. (anglès)
En altres projectes de Wikimedia: | |
![]() | Commons (Galeria) ![]() |
![]() | Commons (Categoria) ![]() |
![]() | Viquiespècies ![]() |