Ducat d'Osuna
![]() | |
Tipus | noblesa espanyola ![]() |
---|---|
Primer titular | Pedro Téllez-Girón y de la Cueva |
Rei | Felip II de Castella |
Data | 5 d'octubre de 1562 |
Llinatge | Casa d'Osuna |
Actual titular | Ángela María Solís-Beaumont y Téllez-Girón |
Estat | Espanya ![]() |
El ducat d'Osuna és un títol nobiliari espanyol amb Grandesa d'Espanya de primera classe. Va ser creat el 5 d'octubre de 1562 per Felip II de Castella i atorgat al V comte d'Ureña, Pedro Téllez-Girón y de la Cueva, que era senyor de la ciutat andalusa d'Osuna.[1][2] L'actual titular és Ángela María Solís-Beaumont y Téllez-Girón.[3]
Història
El ducat va tenir el seu centre en la ciutat d'Osuna. En origen, Pedro Girón, mestre de l'orde de Calatrava des de 1445 i favorit d'Enric IV de Castella, va rebre d'aquest monarca diverses viles i llogarrets.[4] El 22 de març de 1474 permuta amb el seu germà, el marquès de Villena, algunes de les viles obtingudes per altres llocs, entre els quals Osuna, que pertanyia a l'orde de Calatrava des de 1264 per concessió d'Alfons X de Castella.[5] La senyoria d'Osuna va ser elevada a ducat el 5 de febrer de 1562 per Felip II de Castella, essent el titular Pedro Téllez-Girón, comte d'Ureña i senyor de la ciutat d'Osuna,[1] que va ser també notari major, ambaixador a Lisboa i virrei a Nàpols.[2] Des d'aquell moment, Osuna es va convertir en el centre de l'estat senyorial dels Téllez-Girón i en una vila ducal que amb els anys va ser embellida.[4] A més, el títol va obtenir la Grandesa d'Espanya de primera classe i antiguitat subrogant-la del comtat d'Ureña, títol creat per Enric IV el 1469 i que havia estat reconegut i distingit per Carles I de Castella el 1520.[6]
Els primers ducs d'Osuna van mantenir la seva residència als seus estats, i van transformar la seva capital, però eventualment van instal·lar-se a Madrid quan s'hi va traslladar la cort.[7] Els Osuna van incorporar altres títols, el 1771 obtenen els títols d'Arcos, Béjar, Benavente i Gandia pel matrimoni del novè duc amb María Josefa Alfonso Pimentel. Després, arran de la resolució d'un plet successori, el 1836 l'onzè duc, Pedro de Alcántara Téllez-Girón, incorpora els títol de duc de Medina de Rioseco, i el títol i el patrimoni del ducat d'El Infantado, a causa de la mort sense successió del darrer titular.[1]
A finals de segle XIX la casa va fer fallida, Mariano Téllez-Girón va dilapidar la fortuna,[3] i a la seva mort el 1882 els successors van haver de desprendre's de propietats i es va formar una comissió executiva d'obligacionistes que va decomissar els béns de la família, inclòs l'arxiu, per sentència de 1894.[1] Amb ell també s'extingí la línia major i va succeir-lo el seu cosí germà, Pedro de Alcántara Téllez-Girón y Fernández de Santillán per Reial Carta de 27 de desembre de 1882.[6] Segons els estatuts originals del majorat fundat vinculat al ducat, la successió era agnatícia sense excepcions.[6] Tanmateix, el 1931 el ducat i altres títols van passar a Ángela María Téllez-Girón y Estrada,[8] i més endavant a la seva filla, l'actual titular.[3]
Titulars
Núm. | Titular | Període | Relació | Ref. |
---|---|---|---|---|
1 | Pedro Téllez-Girón y de la Cueva | 1562-1590 | Primer titular | [2] |
2 | Juan Téllez-Girón y Guzmán | 1590-1600 | Fill | |
3 | Pedro Téllez-Girón y Velasco | 1600-1624 | Fill | |
4 | Juan Téllez-Girón y Enríquez de Ribera | 1624-1656 | Fill | |
5 | Gaspar Téllez-Girón y Gómez de Sandoval | 1656-1694 | Fill | |
6 | Francisco de Paula Téllez-Girón y Benavides | 1694-1716 | Fill | |
7 | José María Téllez-Girón y Benavides | 1716-1733 | Germà | |
8 | Pedro Zoilo Téllez-Girón y Pérez de Guzmán | 1733-1787 | Fill | |
9 | Pedro de Alcántara Téllez-Girón y Pacheco | 1787-1807 | Fill | |
10 | Francisco de Borja Téllez-Girón y Pimentel | 1807-1820 | Fill | |
11 | Pedro de Alcántara Téllez-Girón y Beaufort | 1820-1845 | Fill | |
12 | Mariano Téllez-Girón y Beaufort | 1845-1882 | Germà | |
13 | Pedro Téllez-Girón y Fernández de Santillán | 1882-1902 | Cosí | |
14 | Luis Téllez-Girón y Fernández de Córdoba | 1902-1909 | Besnebot | |
15 | Mariano Téllez-Girón y Fernández de Córdoba | 1909-1931 | Germà | |
16 | Ángela María Téllez-Girón y Duque de Estrada | 1931-2016 | Filla | |
17 | Ángela María Solís-Beaumont y Téllez-Girón | 2016-Avui | Filla |
Referències
- ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 «Ducado de Osuna» (en castellà). Portal de Archivos Españoles. Ministeri de Cultura i Esport. [Consulta: 10 octubre 2022].
- ↑ 2,0 2,1 2,2 «Guía de títulos». Diputación Permanente y Consejo de la Grandeza de España y Títulos del Reino. [Consulta: 11 octubre 2022].
- ↑ 3,0 3,1 3,2 Font, Consuelo «Así es Ángela, la desconocida duquesa de Osuna que no para de sumar títulos». El Mundo, 31-05-2017.
- ↑ 4,0 4,1 Iglesias Rodríguez, Juan José; García Fernández, Manuel (eds.). Osuna entre los tiempos medievales y modernos (siglos XIII-XVIII) (en castellà). Sevilla: Ayuntamiento de Osuna i Universidad de Sevilla, 1995, p. 389.
- ↑ Merry y Colón, Manuel. Del orígen, fundación, privilegios y excelencias de la Universidad de Osuna (en castellà). Madrid: Imprenta de D. Carlos Frontaura, 1868. ISBN 4.
- ↑ 6,0 6,1 6,2 Fernández de Béthencourt, Francisco. Anuario de la nobleza de España (en castellà). Madrid: Establecimiento Tipográfico de Jaime Ratés, 1910, p. 86-91.
- ↑ Alegre Carvajal, Esther. Las villas ducales como tipología urbana (en castellà). Madrid: Universidad Nacional de Educación a Distancia, 2014.
- ↑ «Real orden disponiendo se expida Real Carta de sucesión en los Títulos de Duque de Uceda, con Grandeza de España y Conde de Ureña, a favor de doña Angeles María Tellez-Girón y Estrada, en el Título de Duque de Osuna con Grandeza de España a favor de la misma». Gaceta de Madrid, 03-02-1931, pàg. 34-35.