Innico d'Avalos d'Aragona
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1536 ![]() Nàpols (Imperi Espanyol) ![]() |
Mort | 20 febrer 1600 ![]() Roma ![]() |
Cardenal bisbe de Porto i Santa Rufina | |
20 març 1591 – 20 febrer 1600 | |
Cardenal bisbe de Frascati | |
2 març 1589 – 20 març 1591 ← Alfonso Gesualdo – Tolomeo Gallio → Diòcesi: bisbat suburbicari de Frascati | |
Cardenal bisbe de Sabina | |
13 octubre 1586 – 2 març 1589 Diòcesi: bisbat de Sabina | |
Camarlenc del Col·legi Cardenalici | |
1578 (Gregorià) – 1579 (Gregorià) ← Niccolò Caetani – Marcantonio Colonna → | |
Bisbe de Mileto | |
19 agost 1566 – 9 febrer 1573 ← Quinzio Rustici (en) ![]() Diòcesi: bisbat de Mileto | |
Cardenal | |
26 febrer 1561 (Gregorià) – ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Ocupació | sacerdot catòlic ![]() |
Consagració | Pius V ![]() |
Participà en | |
10 gener 1592 | conclave de 1592 |
27 octubre 1591 | conclave de 1591 |
8 octubre 1590 | conclave de 1590 (tardor) |
7 setembre 1590 | conclave de 1590 (setembre) |
21 abril 1585 | conclave de 1585 |
12 maig 1572 | conclave de 1572 |
20 desembre 1565 | Conclave de 1565–66 ![]() |
![]() ![]() | |
Innico d'Avalos d'Aragona (Nàpols, 1535/36–1600) va ser un Cardenal italià.
Va ser fill del condottiero Alfonso de Ávalos i Maria d'Aragona, de la família dels ducs de Montalto, de la noblesa espanyola. El 1563, va construir el Castell d'Avalos a Procida, una petita illa en el Golf de Nàpols.[1][2]
Després d'un període com a administrador (durant un temps Canceller del Regne de Nàpols), va ser nomenat bisbe de Mileto el 1566, bisbe de Sabina el 1586, bisbe de Frascati el 1589, i bisbe de Porto e Santa Rufina el 1591.
A Espanya, un altre membre religiós d'aquesta família va ser el cardenal Gaspar Dávalos de la Cueva.
Successió episcopal
Com a bisbe, va ser el principal consagrador de:[3]
- Francesco Cittadini, bisbe de Castro del Lazio (1569);
- Girolamo Rustici, bisbe de Tropea (1570);
- Lelio Zibramonti, bisbe de Alba (1583);
- Maffeo Venier, Arquebisbe de Corfù (1583);
- Scipione Gonzaga, Patriarca llatí de Jerusalem (1585);
I el principal coconsagrador de:[3]
- Francisco Pacheco de Toledo, Bisbe de Burgos (1567).