Llengua miyako
Tipus | llengua i llengua viva ![]() |
---|---|
Ús | |
Parlants nadius | 67.700 (2000) [1] |
Parlat a | prefectura d'Okinawa ![]() |
Autòcton de | illes Miyako ![]() |
Estat | Japó ![]() |
![]() | |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengües asiàtiques llengües japòniques llengües ryukyuenques llengües ryukyuenques meridionals ![]() | |
Característiques | |
Nivell de vulnerabilitat | 3 en perill ![]() |
Codis | |
ISO 639-3 | mvi |
Glottolog | miya1259 ![]() |
Linguasphere | 45-CAC-ba ![]() |
Ethnologue | mvi ![]() |
UNESCO | 1973 ![]() |
IETF | mvi ![]() |
Endangered languages | 4730 ![]() |
Miyako és una llenga ryukyuenca del sud parlada per unes 55.000 persones a les illes Miyako, al Japó. Està relacionada amb la llengua yaeyama.
Es distingeixen tres grups dialectals: Tarama, Irabu i Miyako (a l'illa principal). D'aquests, el de Tarama és el més allunyat i de vegades es considera una llengua independent.
És única entre les llengües japòniques que admet consonants no nasals al final de síl·laba.
Referències
- ↑ «Miyako». Ethnologue.