Mas Fajula
![]() |
Can Fajula entre finals de segle XIX i principis de XX |
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![Modifica el valor a Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Arbcom_ru_editing.svg/10px-Arbcom_ru_editing.svg.png)
![]() | |
42° 11′ 06″ N, 2° 24′ 05″ E / 42.185024°N,2.401414°E / 42.185024; 2.401414 |
El Mas Fajula (antigament, Plana de Cursach) és una masia del terme municipal de Riudaura, ubicada al sud del poble.[1][2] És d'origen medieval, i se'n té constància escrita des del segle xv.[3] El veïnat disseminat la Fajula pren el nom d'aquesta masia, que és el centre de la caseria.[4] La masia va començar a anomenar-se Fajula el 1650 quan l'hereva del mas Magdalena Planadecursach va casar-se amb Joan Baptista Fajula.[5][2]
Al vèrtex nord de la casa hi ha una capella que es va construir al principi del segle xx. S'hi venera una imatge de la Immaculada i els sants Carles i Enric, en honor del matrimoni que va impulsar la construcció de la capella. Damunt la porta d'entrada hi ha una espadanya amb una campana del 1918.[5]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mas Fajula
- ↑ «Riudaura». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 25 desembre 2019].
- ↑ 2,0 2,1 Guardiola, Gaspar. Notes històriques dels masos i molins de Riudaura. Editorial Oliveras. ISBN 978-84-616-9934-6.
- ↑ «Pla d'ordenació urbanística municipal de Ridaura» (pdf) p. 28. Ajuntament de Ridaura, 2007. [Consulta: 28 febrer 2018]. «(accedir al Catàleg masies i cases rurals)»
- ↑ «la Fajula». Enciclopèdia.cat.
- ↑ 5,0 5,1 Pallàs Mariani, Xavier. Campanes i campanars de la Garrotxa. Olot: Edicions El Bassegoda SLU, 2019. ISBN 978-84-09-09420-2.