Perdiu de roca
![]() | Aquest article o secció no cita les fonts o necessita més referències per a la seva verificabilitat. |
Alectoris graeca ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Dades | |
Pes | 700 g (pes adult, mascle) 565 g (pes adult, femella) ![]() |
Envergadura | 49,5 cm ![]() |
Nombre de cries | 10,6 ![]() |
Estat de conservació | |
![]() | |
Gairebé amenaçada | |
UICN | 22678684 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Aves |
Ordre | Galliformes |
Família | Phasianidae |
Gènere | Alectoris |
Espècie | Alectoris graeca ![]() (Meisner, 1804) |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Perdrix_bartavelle_MHNT.jpg/220px-Perdrix_bartavelle_MHNT.jpg)
La perdiu de roca (Alectoris graeca) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae).
D'hàbits sedentaris, habita en països relativament àrids i sovint muntanyosos, de la zona dels Balcans, Alps, Apenins i Sicília. En època prehistòrica i fins fa pocs segles, es trobava també a l'Est dels Pirineus, on està extingida a l'actualitat.
Fa un niu molt senzill a terra, on pon 5-21 ous.
Menja principalment llavors, afegint algun insecte a la seva dieta.
Molt semblant a la perdiu chukar, ambdues es diferencien clarament de la perdiu roja per la manca de petites taques negres al pit.
Llista de subespècies
S'han descrit tres subespècies:
- A. g. graeca (Meisner, 1804). Des de Grècia fins a Bulgària i Bòsnia, i també als Apenins.
- A. g. saxatilis (Bechstein, 1805). Des dels Alps fins a l'oest de Bòsnia.
- A. g. whitakeri Schiebel, 1934. Únicament a Sicília.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Perdiu de roca