Řečík
![]() | |
---|---|
Plodenství řečíku pistáciového | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | mýdelníkotvaré (Sapindales) |
Čeleď | ledvinovníkovité (Anacardiaceae) |
Rod | řečík (Pistacia) L., 1753 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Řečík (Pistacia), česky též pistácie, je rod dvouděložných rostlin z čeledi ledvinovníkovité (Anacardiaceae). Jsou to opadavé nebo stálezelené dřeviny se střídavými, většinou zpeřenými listy a bezobalnými květy, které jsou opylovány větrem. Plodem je peckovice. Rod zahrnuje 11 druhů. Je rozšířen v Eurasii, Africe i Americe. Ve Středomoří se běžně vyskytuje řečík terebintový a řečík lentišek.
Ekonomicky nejvýznamnějším druhem je řečík pistáciový, pěstovaný pro pistácie. Z řečíku lentišku je získávána pryskyřice, známá jako masticha. Některé druhy řečíku mají význam v medicíně nebo jsou v oblastech s teplým a suchým klimatem pěstovány jako okrasné dřeviny.
Popis
Řečíky jsou dvoudomé, opadavé nebo stálezelené keře a stromy, ronící při poranění bezbarvou průsvitnou šťávu. Asijský řečík malajský dorůstá výšky až 26 metrů a průměru kmene 1 metr. Listy jsou střídavé, lichozpeřené nebo sudozpeřené, výjimečně jednolisté nebo trojčetné, řapíkaté, složené z řapíčkatých, téměř nebo úplně vstřícných, celokrajných lístků. Hlavní osa listu je u některých druhů křídlatá. Květenství jsou úžlabní laty, hrozny, klasy nebo thyrsoidy. Květy jsou jednopohlavné, bezobalné, avšak obklopené 1 až 3 drobnými listeny a 2 až 7 listenci připomínajícími korunní lístky (někdy jsou interpretovány jako okvětí). Tyčinek jsou 3 až 5 (až 8) a mají krátké nitky. Semeník je srostlý ze 3 (2) plodolistů a nese krátkou, trojklanou čnělku nesoucí 3 hlavaté nebo lžicovité blizny. Plodem je červená nebo purpurová, kulovitá či vejcovitá peckovice s tenkou dužninou (mezokarpem) a tvrdou, hladkou peckou (endokarpem) obsahující jedno semeno. Semena nemají endosperm.[1][2][3]
- Listy řečíku pistáciového
- Květenství řečíku atlantického
- Samčí květenství řečíku terebintového
- Plodenství řečíku lentišku
Rozšíření
Rod řečík zahrnuje 11 druhů. Je rozšířen v Eurasii, Africe a Americe. Rod má dvě centra druhové diverzity. Jedno leží v oblasti Středomoří a Blízkého východu, druhé ve východní části pohoří Zagros a kavkazské oblasti od Krymu po Kaspické moře.[4] V Evropě rostou celkem 3 původní druhy řečíku, do České republiky žádný z nich nezasahuje. V celém Středomoří se jako běžný druh vyskytuje řečík terebintový a řečík lentišek. Řečík atlantický je rozšířen v severní Africe a jihozápadní Asii a zasahuje i do Řecka, evropské části Turecka a na Krym. Ve Středomoří občas zplaňuje pěstovaný řečík pistáciový. V Malé Asii rostou pak další druhy, a sice Pistacia eurycarpa a Pistacia khinjuk.[5][6]
V Asii sahá areál rodu od jihozápadní Asie přes Afghánistán a střední a jižní Čínu po Malajský poloostrov a Filipíny. Z Číny jsou uváděny dva druhy, řečík čínský a řečík malajský. První z těchto druhů zasahuje i na Filipíny, druhý na Malajský poloostrov a do Vietnamu. Řečík pravý pochází z oblasti Střední Asie, severního Afghánistánu a severovýchodního Íránu, je však pěstován v teplých a suchých oblastech celého světa. V Africe se řečíky vyskytují na severu a východě kontinentu. Do severovýchodní tropické Afriky zasahují celkem 3 druhy, z nichž nejdále na jih (do Tanzanie) zasahuje druh Pistacia aethiopica.[2][5][1] Jediným americkým druhem je řečík Pistacia mexicana, rozšířený od Texasu přes Mexiko až po Nikaraguu.[5][1]
Ekologické interakce
Bezobalné květy řečíků jsou opylovány větrem, což je v rámci čeledi ledvinovníkovité zřídkavý jev.[1] Na listech řečíků se živí housenky řady nočních motýlů zejména z čeledí bekyňovití, martináčovití, můrovití a píďalkovití. Z martináčů na nich žije martináč hrušňový i martináč habrový, dále druhy Citheronia splendens, Neoris haraldi a Saturnia walterorum.[7] Rohovité hálky, které se občas objevují na různých druzích pistácií, jsou způsobeny mšicí Baizongia pistaciae.[8] V plodech řečíku pistáciového a řečíku terebintového se vyvíjí chalcidka Eurytoma plotnikovi a krásenka Megastigmus pistaciae.[9] Jedním z nejvýznamnějších škůdců pistáciových plantáží je krasec Capnodis cariosa, jehož larvy se vyvíjejí v kmenech řečíku.[10]
- Krasec Capnodis cariosa na řečíku
- Hálky mšice Baizongia pistaciae na řečíku terebintovém
- Bizarní housenka martináče Citheronia splendens
- Krásenka Megastigmus pistaciae na plodech řečíku pistáciového
Prehistorie
Rod Pistacia vznikl pravděpodobně v paleocénu a jeho prapředek pocházel ze Severní Ameriky. Tato hypotéza je podpořena nálezy fosílií rodu Pistacia paleocenního stáří ve Wyomingu a Coloradu. Do Eurasie se dostal přes boreotropický pevninský most, který oba kontinenty spojoval v období raného až středního eocénu. Následně došlo v Asii k radiační speciaci a rod později doputoval až do Středomoří.[11] Prokřemenělé dřevo rodu Pistacia, pocházející z období svrchního miocénu, bylo nalezeno v jižním Německu.[12]
Taxonomie
Rod Pistacia je v rámci čeledi Anacardiaceae řazen do podčeledi Anacardioideae a rozsáhlého tribu Rhoeae.[13] Je členěn na dvě sekce. Do sekce Lentiscella jsou řazeny druhy P. lentiscus, P. weinmanniifolia, P. mexicana a P. aethiopica, zbývající druhy jsou řazeny do sekce Pistacia.[14][15]
Zástupci
- řečík atlantický (Pistacia atlantica), syn. pistácie atlantická
- řečík čínský (Pistacia chinensis), syn. pistácie čínská
- řečík lentišek (Pistacia lentiscus)
- řečík malajský (Pistacia weinmanniifolia, syn. P. malayana)
- řečík pistáciový (Pistacia vera), syn. pistácie pravá
- řečík terebintový (Pistacia terebinthus), syn. pistácie terebintová[16][17]
Význam
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/af/Pistacia_chinensis.jpg/220px-Pistacia_chinensis.jpg)
Ekonomicky nejvýznamnějším druhem je řečík pistáciový, jehož pražené plody jsou známy jako pistácie. Nejvíce pistácií se vypěstuje ve Středomoří, Středním východě, střední Asii a USA.[18] Jako podnož pro roubování bývají používané některé jiné druhy řečíku.[4] Některé druhy řečíku jsou v oblastech s odpovídajícím klimatem vysazovány jako okrasné dřeviny. Jsou ceněny pro olistění i pro celkový vzhled. Nejčastěji jsou pěstovány středomořské druhy řečík terebintový a řečík lentišek a asijský řečík čínský. Vyžadují středomořské klima, plné slunce a dobře propustnou, sušší půdu. Množí se jarním výsevem semen nebo letními polodřevnatými řízky.[19] Řečík čínský je v Texasu invazním druhem.[1]
Z kmenů řečíku lentišku je získávána pryskyřice, která je známa pod názvem masticha nebo mastix. Oblíbená je zejména v Turecku jako přísada do některých potravin. Má využití v potravinářství i lékařství, tradičně se používá zejména na různé potíže se zažívacím traktem.[20][21][22] V listech je obsaženo žluté barvivo myricetin.[23] V indické medicíně se pro velký obsah tříslovin využívají též hálky z řečíku čínského.[20] Plody řečíku atlantického jsou v Izraeli používány na bolesti zubů.[24] Severoafričtí Maurové konzumují plody tohoto druhu společně s datli. Jedlá semena má i Pistacia mexicana.[21] Ze dřeva řečíku malajského jsou na Filipínách lokálně vyráběny dýmky.[3] Některé druhy mají význam v místní a domorodé medicíně a používají se k léčení řady neduhů. Patří mezi ně zejména P. aethiopica, P. atlantica, P. chinensis subsp. integerrima a P. khinjuk.[25]
- Pražené pistácie
- Masticha, pryskyřice z kmene řečíku lentišku
Odkazy
Reference
- ↑ a b c d e KUBITZKI, K. (ed.); BAYER, C. (ed.). The families and genera of vascular plants. Vol. 10. Berlin: Springer, 2011. ISBN 978-3-642-14396-0. (anglicky)
- ↑ a b MIN, Tianlu; BARFOD, Anders. Flora of China: Pistacia [online]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b STEENIS, C. (ed.). Flora Malesiana. Vol. 8, part 3. Leiden, Niederlands: Foundation Flora Malesiana, 1978. (anglicky)
- ↑ a b KARIMI, Hamid Reza et al. Genetic relationships among Pistacia species using AFLP markers.. Plant Systematics and Evolution. 2009, čís. 279.
- ↑ a b c Plants of the world online [online]. Royal Botanic Gardens, Kew. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Euromed Plantbase. Flora Europaea [online]. Berlin-Dahlem: Botanic Garden and Botanical Museum, 2006. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants. [online]. London: Natural History Museum. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Baizongia pistaciae. Pistacia horn gall aphid. [online]. InfluentialPoints.com. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ CAPINERA, John L. (ed.). Encyclopedia of entomology.. [s.l.]: Springer, 2008. ISBN 978-1-4020-6242-1. (anglicky)
- ↑ YANIK, E.; YÜCEL, A. The pistachio (P. vera L.) pests, their population development and damage state in Sanliurfa province. [s.l.]: Instituto Agronómico Mediterráneo de Zaragoza, 2002. (anglicky)
- ↑ AL-SAGHIR, Mohannad. Evolutionary History of the Genus Pistacia (Anacardiaceae).. International Journal of Botany. March 2009, čís. 5(3).
- ↑ TAYLOR, Thomas N. et al. Paleobotany. The biology and evolution of fossil plants. [s.l.]: Academic Press, 2009. Dostupné online. ISBN 978-0-12-373972-8. (anglicky)
- ↑ PELL, Susan Katherine. Molecular systematics of the cashew family (Anacardiaceae). [s.l.]: Louisiana State University, 2004. (anglicky)
- ↑ AL-SAGHIR, Mohannad Ghazi. Phylogenetic Analysis of the Genus Pistacia (Anacardiaceae) (dissertation).. Blacksburg, Virginia: Virginia Polytechnic Institute and State University, 2006. (anglicky)
- ↑ AL-SAGHIR, Mohannad Ghazi. Phylogenetic Analysis of the Genus Pistacia L. (Anacardiaceae) based on morphological data. Asian Journal of Plant Sciences. 2010, čís. 9(1).
- ↑ Florius - katalog botanických zahrad [online]. Dostupné online.
- ↑ Dendrologie online [online]. Dostupné online.
- ↑ LIM, T.K. Edible medicinal and nonmedicinal plants: Volume 1, fruits. [s.l.]: Springer, 2012. ISBN 978-90-481-8660-0. (anglicky)
- ↑ BRICKELL, Christopher (ed.). Encyclopedia of plants & flowers. [s.l.]: American Horticultural Society, 2011. Dostupné online. ISBN 978-0-7566-6857-0. (anglicky)
- ↑ a b KHARE, C.P. Indian Medicinal Plants. New Delhi: Springer, 2007. ISBN 978-0-387-70637-5. (anglicky)
- ↑ a b HEDRICK, U.P. (ed.). Sturtevant's edible plants of the world. [s.l.]: [s.n.], 1919. (anglicky)
- ↑ AL-SAID, M.S. et al. Evaluation of mastic, a crude drug obtained from Pistacia lentiscus for gastric and duodenal anti-ulcer activity.. Journal of Ethnopharmacology. 1986, čís. 15(3).
- ↑ SINGH, Har Bhajan; BHARATI, Kumar Avinash. Handbook of natural dyes and pigments. New Delhi: Woodhead Publishing, 2014. ISBN 978-93-80308-913. (anglicky)
- ↑ HANDA, S. S. et al. Compendium of Medicinal and Aromatic Plants. Vol. II: Asia. Trieste: ICS Unido, 2006. (anglicky)
- ↑ QUATTROCCHI, Umberto. World dictionary of medicinal and poisonous plants. [s.l.]: CRC Press, 2012. ISBN 978-1-4822-5064-0. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu řečík na Wikimedia Commons
Taxon Pistacia ve Wikidruzích
Encyklopedické heslo Pistacia v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích