Arthur Lapworth
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/eb/University_of_Manchester_Whitworth_Hall_and_Whitworth_Building_-_geograph.org.uk_-_1963609.jpg/285px-University_of_Manchester_Whitworth_Hall_and_Whitworth_Building_-_geograph.org.uk_-_1963609.jpg)
Arthur Lapworth (10. října 1872 – 5. dubna 1941) byl skotský chemik.[1] V roce 1913 přijal profesuru organické chemie na Univerzitě v Manchesteru a v roce 1922 se stal profesorem anorganické chemie a fyzikální chemie. Byl jedním ze zakladatelů fyzikální organické chemie, průsečíku fyzikální a organické chemie.
Jeho návrh reakčního mechanismu pro kondenzaci benzoinu je základem moderního chápání organické chemie.[2][3][4] Svou prací ovlivnil Roberta Robinsona a Christophera Kelka Ingolda při jejich studiu reakčních mechanismů v organické chemii.
Rozvinul také řadu důležitých myšlenek v oblasti acidobazické katalýzy a zabýval se rolí protonů při chemických reakcích. V roce 1925 zavedl termíny kationoid a anionoid pro chemické látky, které při chemické reakci vyhledávají nebo poskytují elektronový pár. V roce 1929 Christopher Kelk Ingold tyto pojmy nahradil termíny nukleofil a elektrofil, které se používají dodnes.
V roce 1931 mu byla udělena Davyho medaile Královské společnosti (nejvyšší britské ocenění pro vědce v oblasti chemie) za vynikající výzkum v oblasti organické chemie.[5]
Vzdělání
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Mason_Science_College.png/291px-Mason_Science_College.png)
Arthur Lapworth se narodil 10. října 1872 v Galashiels ve Skotsku jako syn geologa Charlese Lapwortha. Studia začal na St Andrew's and King Edward VI Five Ways School v Birminghamu. Chemii vystudoval na Mason Science College (později Birmingham University). V letech 1893 až 1895 pracoval jako stipendista na City and Guilds of London Institute, kde se zabýval mechanismem aromatické substituce a analýzou kafru - přírodní látky získávané ze dřeva stromu kafrovníku.
Po absolvování školy studoval na univerzitě v Birminghamu a City and Guilds College London, kde byl asistentem významného britského chemika Henryho Edwarda Armstronga, který se mimo jiné zabýval naftalenovými deriváty.
Kariéra
- V roce 1895 se jeho prvním působištěm stala School of Pharmacy na University of London v Bloomsbury, kde pracoval jako demonstrátor. Po určitou dobu byl asistentem Frederica Stanley Kippinga, který si vzal sestru jeho ženy.
- V roce 1903 během své práce na School of Pharmacy na University of London a na Goldsmiths' Technical and Recreation Institute představil zásadní práci o syntéze α-hydroxyketonů z aromatických aldehydů, tedy o adici benzoinu (organická sloučenina vyskytující se v přírodě například v oleji z hořkých mandlí).
- Později pracoval jako vedoucí katedry chemie na Goldsmiths Institute.
- V roce 1909 se stal docentem anorganické a fyzikální chemie na univerzitě v Manchesteru. V roce 1913 byl jmenován profesorem organické chemie a v roce 1922 profesorem anorganické a fyzikální chemie Sira Samuela Halla a ředitelem laboratoří.
- V roce 1935 odešel do důchodu a byl jmenován emeritním profesorem. V květnu 1910 byl zvolen členem Královské společnosti a v roce 1931 mu byla udělena Davyho medaile. Byl také držitelem titulu LL.D. z univerzit v Birminghamu a St Andrews.
Soukromý život
V roce 1900 se Arthur Lapworth oženil v St Mary v Bridgwateru s Kathleen Florence Holland.[6] Do důchodu odešel v roce 1935 a zemřel 5. dubna 1941 v pečovatelském domě ve Withingtonu.
Skutečnost, že tři významní vědci Arthur Lapworth, Frederic Stanley Kipping, a William Henry Perkin Jr. se oženili se sestrami Kathleen Holland Lapworth, Lilian Holland Kipping a Mina Holland Perkin se stala námětem románu The Holland Sisters: Their Influence on the Success of Their Husbands Perkin, Kipping and Lapworth. Tento román napsal chemik Eugen G. Rochow a zabýval se v něm především vlivem těchto žen na životy a kariéru tří významných chemiků té doby.
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Arthur Lapworth na anglické Wikipedii a Arthur Lapworth na německé Wikipedii.
- ↑ ROBINSON, R. Arthur Lapworth. 1872-1941. Obituary Notices of Fellows of the Royal Society. 1947, s. 554–572. DOI 10.1098/rsbm.1947.0018. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ SALTZMAN, M. Arthur Lapworth. The genesis of reaction mechanism. Journal of Chemical Education. 1972, s. 750. DOI 10.1021/ed049p750. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ LAPWORTH, A. XCVI.—Reactions involving the addition of hydrogen cyanide to carbon compounds. Journal of the Chemical Society, Transactions. 1903, s. 995. Dostupné online. DOI 10.1039/CT9038300995. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ LAPWORTH, A. CXXII.—Reactions involving the addition of hydrogen cyanide to carbon compounds. Part II. Cyanohydrins regarded as complex acids. Journal of the Chemical Society, Transactions. 1904, s. 1206–1214. Dostupné online. DOI 10.1039/CT9048501206. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Library and Archive Catalogue [online]. Royal Society [cit. 2010-11-07]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Somerset, England, Marriage Registers, Bonds and Allegations, 1754-1914