Charlotte Guestová
Charlotte Elizabeth Guestová | |
---|---|
![]() Lady Charlotte Guestová, portrét od skotského malíře Williama Walkera z roku 1852 | |
Rodné jméno | Charlotte Bertiová |
Narození | 19. května 1812 Uffington, Lincolnshire Spojené království ![]() |
Úmrtí | 15. ledna 1895 (ve věku 82 let) Canford Manor, Dorset Spojené království ![]() |
Povolání | překladatelka, podnikatelka, lingvistka, sběratelka |
Národnost | anglická |
Významná díla | Mabinogi |
Manžel(ka) | Sir John Josiah Guest, 1. baronet z Dowlais (1786-1852), Charles Schreiber (1826–1884) |
Děti | pět dcer a pět synů:[1] Constance Rhiannon, Blanche Vere, Katharine Gwladys, Mary Enid Evelyn, Charlotte Maria, Ivor Bertie, Thomas Merthyr, Montague Gues, Augustus Frederick, Arthur Edward |
Rodiče | Albemarle Bertie, devátý earl z Lindsey (1744-1818), Charlotte Susannah Elizabeth Layardová (1780-1858)[1] |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lady Charlotte Elizabeth Guestová, nepřechýleně Guest, rozená Bertiová, nepřechýleně Bertie (19. května 1812, Uffington, Lincolnshire – 15. ledna 1895, Canford Manor, Dorset) byla anglická aristokratka, překladatelka a podnikatelka, významná postava v dějinách velšské literatury známá především svým anglickým překladem Mabinogi (The Mabinogion), souboru dvanácti středověkých velšských bájí a pověstí vzniklých v období od začátku 12. století do poloviny 14. století.[p 1][2][3]
Život a dílo
Mládí
Lady Charlotte Elizabeth se narodila 19. května 1812 v Uffington House v Lincolnshire. Její otec, Albemarle Bertie, devátý earl z Lindsey, zemřel, když jí bylo šest let. Již od malička projevovala Charlotte velké nadání pro studium, zejména literatury a jazyků (učila se arabsky, hebrejsky, persky, latinsky, řecky, francouzsky a italsky).[4][5]
První manželství
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Portrait_of_Sir_Josiah_John_Guest_%284672282%29.jpg/220px-Portrait_of_Sir_Josiah_John_Guest_%284672282%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c7/The_Mabinogion_-_From_the_Llyfr_Coch_o_Hergest%2C_and_other_ancient_Welsh_manuscripts%2C_with_an_English_translation_and_notes_%28IA_bub_gb_LsJgqSFFqkkC%29.pdf/page203-220px-The_Mabinogion_-_From_the_Llyfr_Coch_o_Hergest%2C_and_other_ancient_Welsh_manuscripts%2C_with_an_English_translation_and_notes_%28IA_bub_gb_LsJgqSFFqkkC%29.pdf.jpg)
Když jí bylo dvacet jedna let, přestěhovala se do Londýna, kde se seznámila s vdovcem Johnem Josiahem Guestem, bohatým majitelem železárny Dowlais Iron Company u Merthyr Tydfil v jižním Walesu, který byl v té době členem parlamentu. 29. července roku 1833 se za něj provdala. S manželem se usídlili v Dowlais. Jejich manželství bylo šťastné a měli spolu pět synů a pět dcer. Charlotte se podílela na práci ve firmě svého manžela, aktivně podporovala jeho filantropické aktivity a zapojila se do řešení sociálních otázek. Naučila se velšsky a pomáhala manželovi v jeho politické kariéře komunikací s místními voliči. Snažila se rovněž o zvýšení úrovně vzdělání. Podporovala školy ve Swansea a Llandaffu a také v Dowlais, pro které zajišťovala nákup potřebných učebních pomůcek.[6] Po smrti svého manžela toku 1852 převzala řízení oceláren.[4]
Překlad Mabinogi
Její hluboká znalost velštiny a styky s předními literárními vědci z Abergavenny Welsh Society (Cymdeithas Cymreigyddion y Fenni) jí přivedly k velkému zájmu o velšskou středověkou literaturu. Přeložila několik středověkých písní a básní a v roce 1837 začala pracovat na překladu Mabinogi. Název Mabinogion převzala od velšského filologa a lexikografa Williama Owena Pugheho, který tak roku 1795 na základě středověkého opisovacího omylu nazval svůj překlad První větve Mabinogi.[7]
Mabinogion Charlotty Guuestové je prvním anglickým překladem souboru, který byl publikován v moderním tištěném formátu. Vyšel v sedmi svazcích v letech 1838 až 1845, přičemž první svazky byly věnovány překladatelčinu oblíbenému námětu, artušovským legendám. V roce 1849 bylo dílo znovu publikováno ve třech svazcích a kritické vydání vyšlo roku 1877.[2]
Série sedmi dílů z let 1838–45 a sada tří dílů z roku 1849 je dvojjazyčná a jednotlivé svazky kromě anglického překladu obsahují i velšský text přepsaný velšským spisovatelem Ioanem Tegidem především z Červené knihy hergetské (Llyfr Coch Hergest). Příběhy jsou doplněny značným množstvím odborných anglických poznámek pod čarou a ilustracemi. Další vydání z roku 1877 obsahuje pouze anglický překlad a stalo se standardem na téměř sto let.[p 2][8][9]
Jádrem souboru jsou tzv. Čtyři větve Mabinogi (Pedair Cainc y Mabinogi), zpracování nejstarší velšské mytologie. K nim překladatelka připojila osm dalších příběhů: Tři velšské romance (Y Tair Rhamant), Sen Maxena Wlediga (Breuddwyd Macsen Wledig), Setkání Lludovo s Llevelysem (Cyfranc Lludd a Llefelys), Jak Kulhwch dostal Olwen (Culhwch ac Olwen), Rhonabwyho sen (Breuddwyd Rhonabwy) a Příběh Taliesina (Hanes Taliesin) z nichž většina se odehrává v době krále Artuše.[3]
Druhé manželství
Roku 1855 se Charlotte znovu provdala za anglického učence, sběratele výtvarného umění a politika Charlese Schreibera. S její zkušenou politickou podporou se její nový manžel stal členem parlamentu za Cheltenham a Poole. Vzdala se vedení železáren a místo toho s manželem cestovala a sestavila působivou sbírku porcelánu, kterou odkázala muzeu Victoria & Albert v Londýně. Sbírala také vějíře, deskové hry a hrací karty, které byly později darovány Britskému muzeu. O všech těchto předmětech napsala odborná pojednání.[4]
Konec života
V roce 1884 Charlotte znovu ovdověla. Svého manžela pak přežila o více než deset let. V posledních letech oslepla a nebyla schopna pokračovat v deníku, který si psala téměř bez přestávky od svých deseti let. Zemřela 15. ledna roku 1895 v Canford Manor v Dorsetu v domě svého nejstaršího syna.[4] Pohřbena byla na místním hřbitově.[10]
Její překlad Mabinogi seznámil anglické i evropské čtenáře s literárním bohatstvím velšsky psané středověké prózy, významně posílil přestiž velšské kultury a byl jedním z činů, které pčispěly k velšskému národnímu obrození..[2]
Odkazy
Reference
- ↑ a b Lady Charlotte Elizabeth Bertie. The Peerage. Dostupné online
- ↑ a b c PROCHÁZKA, Martin. STŘÍBRNÝ, Zdeněk a kol. Slovník spisovatelů - anglická literatura, Praha: Libri 2003. druhé opravené a doplněné vydání. S. 477-479.
- ↑ a b MACURA, Vladimír a kol. Slovník světových literárních děl. 2. svazek, M–Ž. 1. vydání. Praha: Odeon 1988. S. 9.
- ↑ a b c d Lady Charlotte Guest. BBC Wales History. Dostupné onlne
- ↑ MARCH, Katherine. Lady Charlotte Elizabeth Guest. The Camelot Project at the University of Rochester. Dostupné online
- ↑ GUEST, Revel. Lady Charlotte: A Biography of the 19th Century. London: Weidenfeld and Nicolson 1989. S. š-4,
- ↑ The Four Branches of the Mabinogi. Bibliography.Dostupné online
- ↑ JONES, JOHN (Tegid - less usually Ioan Tegid; 1792 - 1852), cleric and man of letters. Dictionary of Welsh Biography. Dostupné online
- ↑ PHILLIPS, David Rhys. Lady Charlotte Guest and the Mabinogion; some notes on the work and its translator, with extracts from her journals, Cornell University Library 1921. Dostupné online on Internet Archive
- ↑ Lady Charlotte Elizabeth Bertie Schreiber. Find a Grave. Dostupné online
Poznámka
- ↑ Překlad lady Charlotty Guestové obsahuje i Příběh Taliesina (Hanes Taliesin), který je v současné době jako pozdější dodatek vynecháván (tento příběh byl zaznamenán až v polovině 16. století a ve vlastní Mabinogi jsou o legendárním bardovi Taliesinovi pouze útržkovité zmínky.)
- ↑ Do češtiny přeložil Mabinogi roku 1944 literární historik Jan Vilikovský.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Charlotte Guestová
Obrázky, zvuky či videa k tématu Charlotte Guestová na Wikimedia Commons
Autor Charlotte Elizabeth Schreiber ve Wikizdrojích (anglicky)
- Plné texty děl autora Charlotte Guestová na projektu Gutenberg (anglicky)
- Lady Charlotte Schreiber. The British Museum. Dostupné online
- Summary Bibliography: Lady Charlotte Guest. The Internet Speculative Fiction Database. Dostupné online