Fantomas
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Fantomas_1911.jpg/220px-Fantomas_1911.jpg)
Fantomas (francouzsky Fantômas) je fiktivní literární a filmová postava známá zejména ze série francouzských komediálních sci-fi filmů s Louisem de Funésem a Jeanem Maraisem v hlavní roli ze šedesátých let 20. století. Jeho původ je ale mnohem starší. Dva francouzští novináři Marcel Allain a Pierre Souvestre jej přivedli na svět ještě před první světovou válkou roku 1911 na objednávku nakladatelství Fayard jakožto strašidelnou postavu francouzské brakové literatury[1] a již v roce 1913 Fantomas poprvé vstoupil do filmové historie hluboko v éře němého filmu. V éře zvukového filmu pak následovaly snímky ze třicátých a čtyřicátých let 20. století, nejproslulejší a nejznámější Fantomasova filmová éra pochází z šedesátých let.
Hlavní postavy cyklu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/2013-04-07_15-54-19-carnaval-belfort.jpg/220px-2013-04-07_15-54-19-carnaval-belfort.jpg)
Fantomas
Fantomas je démonický zloduch, geniální, tajuplný a hrůzu budící zločinec, který jako monstrózní zosobnění zla vzbudil živý zájem surrealistů.[2] Je pánem pařížského podsvětí, policie je proti němu bezradná a bohatí měšťané se obávají nejen o svůj majetek, ale i o svůj život. Marně se jej vyšetřující soudce Germain Fuselier, inspektor Sûreté Juve a mladý neohrožený novinář Jérôme Fandor pokoušejí dostat k soudu a pod gilotinu. Přestože je mu armáda špehů neustále v patách, vždy jim elegantně unikne.
Používá ke svým zločinům nejmodernější prostředky vědy a techniky. Tak například elektromagnet pod podlahou přitáhne Juva i Fandora za cvočky bot, zatímco Fantomas unikne díky svým izolovaným podrážkám. Fandora chce Fantomas zabít tím, že jej spustí ze skály a mezi lano a slunce dá obří lupu. Své oběti rovněž zabíjí pomocí zhypnotizovaného hroznýše, který je rozdrtí ve svém sevření. Do bot svých obětí dává žiletky a do rukavic vitriol. Z vydělané kůže mrtvého si vyrobí rukavičky, aby zanechával cizí otisky prstů, popravit nechá za sebe nevinného. Zavraždí i chotě své milenky lady Maud Belthamové.
Je mistrem převleků, jeho pravou tvář nikdo nezná. Používá škrabošku nebo černou kuklu. Teprve ve filmových verzích ze šedesátých let 20. století je vypodobněn v masce, ve které vypadá jako muž s nazelenalou tváří bez vlasů, vousů, obočí, rtů a ušních boltců, čímž se stává strašidelnou postavou s nevýraznou mimikou, jakýmsi prazvláštním děsivým zeleným fantomem.
Inspektor Juve
Juve je inspektorem pařížské Sûreté a smyslem jeho života je dopadení Fantomase. Na konci třicátého druhého dílu mu Fantomas odhalí, že Juve není nikdo jiný než jeho vlastní bratr. Bydlí v domě č.p. 142 v rue Bonaparte a po požáru domu, způsobeného Fantomasem, se přestěhoval do rue Tardieu, 3b. Juve pracoval u policie zhruba již deset let před dějem prvního dílu knižní série. Jeho osoba je v podstatě tajemná podobně jako samotný Fantomas – víme, že má vzdálené příbuzné na venkově. Čtenář se nikdy nedozví ani Juvovo křestní jméno.
Jérôme Fandor
Jérôme Fandor je mladý, neohrožený, atletický a poněkud cholerický pařížský reportér. Původně se jmenoval Charles Rambert a jeho rodiče patří mezi Fantomasovy oběti. Novou totožnost mu zajistil inspektor Juve a Fandor je jeho spolubojovníkem proti Fantomasovi. Má snoubenku Helenu, která je ve skutečnosti Fantomasovou dcerou.
Helena
Mladý dělostřelecký důstojník Gurn zanechal během druhé búrské války v Natalu svou dcerku, malou holčičku Helenu. Po letech se pro ni vrátil. Helena se objevila v Paříži, kde se stýká s podsvětím a apači[3] a živí se jako prodavačka květin. Svého otce nesnáší a snaží se mu všemožným způsobem vyhýbat. Miluje novináře Jerome Fandora, stane se jeho snoubenkou a posléze i manželkou. Helenin rodinný původ však není jen tak jasně prokázaný...[ujasnit]
Vladimír
Fantomasův syn, jenž zdědil po otci zločinecké sklony. Nakonec zastřelen Juvem.
Lady Maud Belthamová
Fantomasova tragická milenka. Ačkoliv nesnáší Fantomasovy zločiny a děsí se jich, stále hrozného banditu miluje. V 18. dílu románové série je zaživa pohřbena, v následujícím dílu cyklu spáchá sebevraždu v návalu falešného přesvědčení, že jejím vrahem je Fantomas.
Soňa Danidoffová
Ruská šlechtična pobývající v Paříži. Údajně dokonce příbuzná s carskou rodinou. V 1., 3. a 6. svazku románu oblíbený cíl Fantomasových loupeží.
Pan Havard
Vrchní policejní inspektor, přímý Juvův nadřízený.
Michael a Leon
Juvovi kolegové inspektoři. Společně s Juvem sledují a honí Fantomase. Inspektor Leon při vyšetřování záhadné loupeže přijde Fantomasovým přičiněním o oko.
Bouzille
Tulák a starý tramp. Je schopen se živit jakoukoliv prací, nejčastěji pobývá v Paříži, po Francii se pohybuje tak, že v létě krade polní plodiny a slepice a na zimu se nechává "zabásnout." Často se setkává s Fandorem a reportér využívá jeho informovanosti. Bouzille taktéž patří mezi Fantomasovy pomocníky, i když přímých loupeží a zločinů se neúčastní.
Pařížští apači
Vousáč / Chlupáč
Starý apač, vůdce Bandy cifer. Každý člen Bandy cifer je označován číslem, které značí počet "odkráhnutých" osob.
Ribonard
V Bandě cifer má číslo 7. Byl odveden do trestanecké kolonie, odkud uprchl a v Natalu se podílel na kšeftech s diamanty. Později se vrátil do Francie a byl zabit Fantomasem.
Kostelník
Zavalitý chlapík, mající pověst nejstrašnějšího apače v Paříži. Znám je svými brutálními útoky na nic netušící chodce. Přepadenou osobu povalí na zem a tluče jí hlavou o obrubník.
Hezoun
Pro vraždu britského policisty byl uvězněn. Později z vězení uprchl a dostal se zpět do Paříže.
Volský Voko a Kandelábr (Čahoun)
Nerozlučná dvojice apačů – alkoholiků. Jeden bez druhého nedají ani ránu, dokonce se společně zamilují do Fantomasovy dcery. Volský Voko je menší zavalitější postavy s lišáckými očky, Kandelábr vysoký, suché kostnaté postavy s velkými mozolnatými dlaněmi.
Lvice
Bývalá prostitutka, milenka Kandelábrova. Její milenec ji v návalu vzteku zavraždil.
Bebe / Bejby
Jeden z mladších apačů, vůdce nové party, Bandy temnot.
Stará Toulouche
Šmelinářka, vetešnice a přechovávačka kradených věcí.
Další apači a jejich milenky
Blesková smrt, Adéla, Velká Ernestina, Mirette, Cholera, Tete de Lard, La Carafe, Otec Grelot (učitel kapsářství), Student, Emile, Fleur de Snape (milenka tří apačů – Jeana-Marieho, Ribonarda a Kostelníka; zastřelena lady Belthamovou), Ferda Bečka / Bečvář a Tonda Mlynář, Deguelasse a Fumier.
Romány o Fantomasovi
Fantomasovy příběhy od Marcela Allaina a Pierra Souvestreho jsou dosti brutální kriminální horory. Spojují v sobě prvky gotického románu a rekvizity novoromantismu s vědeckými vynálezy počátku 20. století. Odehrávají se ve zchátralých starých domech i v honosných zámeckých sídlech, ve špinavých a nebezpečných krčmách a brlozích i v luxusních obchodních domech a uměleckých galériích. Jsou na nich znát vlivy Tajností pařížských od Eugèna Suea a Rocambola od Pierra Alexise Ponsona du Terrail.[4]
První díl románového cyklu o Fantomasovi vyšel v únoru roku 1911 v rámci knižní série nakladatelství Fayard Le Livre Populaire.[5] Do konce roku 1913 pak vyšlo dalších třicet jedna pokračování.[6] Po Souvestrově smrti Allain ve psaní knih o Fantomasovi pokračoval a vydal o něm v letech 1925–1963 dalších jedenáct dílů.[6]
Přestože jde o pokleslou (brakovou) literaturu, již francouzský dadaistický a surrealistický básník Philippe Soupault viděl ve Fantomasovi prototyp moderního románu a Jean Cocteau postřehl jeho zvláštní lyrismus. Kladně se o cyklu vyjadřoval také Blaise Cendrars, Max Jacob a Francis Lacassin o něm prohlásil, že "obsahuje veškerou mytologii světa".[4]
Díly cyklu od Marcela Allaina a Pierra Souvestra
1. Fantômas (1911, Fantomas). | 17. Le Mariage de Fantômas (1912, Fantomasova svatba). |
Díly cyklu, které napsal sám Marcel Allain
33. Fantômas est-il ressuscité? (1925). | 39. Oui, c'est Fantômas! (1934). |
Adaptace
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a7/Fant%C3%B4mas2.jpg/220px-Fant%C3%B4mas2.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8f/Morleas.jpg/220px-Morleas.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f3/Le_Mort_qui_tue.png/220px-Le_Mort_qui_tue.png)
Film a televize
- Fantômas (1913, Fantomas), francouzský němý film, režie Louis Feuillade, v roli Fantomase René Navarre.
- Juve contre Fantômas (1913, Juve kontra Fantomas), francouzský němý film, režie Louis Feuillade, v roli Fantomase René Navarre.
- Le mort qui tue (1913, Mrtvý, který zabíjí), francouzský němý film, režie Louis Feuillade, v roli Fantomase René Navarre.
- Fantômas contre Fantôma (1914, Fantomas kontra Fantomas), francouzský němý film, režie Louis Feuillade, v roli Fantomase René Navarre.
- Le faux magistrat (1914, Falešný úředník), francouzský němý film, režie Louis Feuillade, v roli Fantomase René Navarre.
- Fantomas (1920), americký němý film, režie Edward Sedgwick, v roli Fantomase Edward Roseman. Film je založen pouze na charekterech z cyklu.
- Fantômas (1932, Fantomas), francouzský film, režie Pál Fejös, v roli Fantomase Jean Galland.
- Monsieur Fantômas (1937, Pan Fantomas), belgický krátký film, režie Ernst Moerman.
- Fantômas (1947, Fantomas, francouzský film, režie Jean Sacha, v roli Fantomase Marcel Herrand.
- Fantômas contre Fantôma (1948, Fantomas kontra Fantomas), francouzský film, režie Robert Vernay, v roli Fantomase Maurice Teynac.
- Fantômas (1964, Fantomas), francouzský film, režie André Hunebelle, v roli Fantomase a novináře Fandora Jean Marais, v roli Juveho Louis de Funès.
- Fantômas se déchaîne (1965, Fantomas se zlobí), francouzský film, režie André Hunebelle, v roli Fantomase a novináře Fandora Jean Marais, v roli Juveho Louis de Funès.
- Fantômas contre Scotland Yard (1967, Fantomas kontra Scotland Yard), francouzský film, režie André Hunebelle, v roli Fantomase a novináře Fandora Jean Marais, v roli Juveho Louis de Funès.
- Fantômas (1980, Fantomas), čtyřdílný francouzský televizní seriál, režie Claude Chabro a Juan Luis Buñuel, v roli Fantomase Helmut Berge.
V české kultuře
V české filmové kultuře se Fantomas vyskytuje v televizním seriálu Arabela, kde jej ztvárnil František Peterka[7] a Arabela se vrací, kde jej ztvárnil Pavel Nový.[8] V česko-německém koprodukčním seriálu Lucie, postrach ulice sledují rodiče v televizi fiktivní seriál Fantomas, pán světa, jsou zobrazeny i některé scény z toho fiktivního seriálu. I jeden z formeláků na sebe vezme podobu Fantomase. Fantomas se též objevil ve filmu Adéla ještě nevečeřela, kde v úvodu filmu Nick Carter zneškodní Fantomase ve své kanceláři pomocí telepatie.
Rozhlas
- Georges Janin: Fantômas (1946–1947, Fantomas), 60 epizod.
- Henri Béhar.: Fantômas (1973–1974, Fantomas), 256 epizod.
- Pierre Dupriez a Serge Martel: La Fin de Fantômas (1984, Fantomasův konec).
- Cécile Wajsbrot a Didier Jouault: La Naissance de Fantôma (1991, Zrození Fantomase), 10 epizod.[6]
Česká vydání
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/%C5%A0tyrsk%C3%BD_Fantomas.jpg/220px-%C5%A0tyrsk%C3%BD_Fantomas.jpg)
- Desetidílné vydání v pražském nakladatelství Jan Fromek v letech 1929–1930 s obálkami od Jindřicha Štyrského:
- Fantomas (1929), přeložil Vladimír Záhořek.
- Juve contra Fantomas (1929), přeložil Vladimír Záhořek.
- Mrtví, jenž zabíjí (1929), přeložil A. Hirsch.
- Tajemný agent (1929), přeložila Z. Marešová.
- Král zajatcem Fantomasovým (1929), přeložila Z. Marešová.
- Policista apač (1929), přeložila V. Jančová.
- Oběšenec z Londýna (1930), přeložila Z. Marešová.
- Dcera Fantomasova (1930), přeložil F. Zdeněk.
- Fiakr noci (1930), přeložil J. Dostál.
- Ruka bez těla (1930), přeložil J. Dostál.
- Třikrát Fantomas, Odeon, Praha 1971, přeložili Jiří Šrámek, Zdena Salivarová a Alena Novotná, obsahuje Fantomas, Fiakr noci a Červená vosa, znovu 1991.
- Fantomas kontra Juve, XYZ, Praha 2010, přeložil Jiří Žák.
Reference
- ↑ Fantomas. web.quick.cz [online]. [cit. 2023-03-09]. Dostupné online.
- ↑ Slovník francouzsky píšících spisovatelů, Libri, Praha 2002, str. 71-72.
- ↑ Pařížští Apači. Gangsteři děsili policii, vábili média, lákali bohaté dámy. iDNES.cz [online]. 2023-03-09 [cit. 2023-03-09]. Dostupné online.
- ↑ a b Fantomas na Centru detekivky. detektivky.bestfoto.info [online]. [cit. 2013-10-01]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-10-04.
- ↑ Fayard-Le Livre Populaire
- ↑ a b c Fantomas. www.coolfrenchcomics.com [online]. [cit. 2023-03-09]. Dostupné online.
- ↑ Arabela (1980). [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
- ↑ Arabela se vrací aneb Rumburak králem Říše pohádek (1993). [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Fantomas na Wikimedia Commons
- http://www.pitaval.cz/serie/12-fantomas
- (anglicky) http://www.fantomas-lives.com/
- (francouzsky) http://fantomas.popular-roots.eu/ Archivováno 8. 9. 2013 na Wayback Machine.
- (francouzsky) https://web.archive.org/web/20070523051435/http://www.premiumwanadoo.com/fantomasfr/EnCours.php