Farman HF.20
Farman H.F.20 | |
---|---|
![]() | |
Určení | průzkumný letoun |
Výrobce | Avions H. et M. Farman |
Šéfkonstruktér | Henri Farman |
První let | 1913 |
Uživatel | Service aéronautique militaire |
Vyrobeno kusů | ~3 310[1] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Farman H.F.20 a jeho verze byly průzkumné letouny vyráběné ve Francii před vypuknutím první světové války a na jejím počátku.
Vznik a vývoj
Na konci roku 1913 přepracovali Henri Farman a jeho inženýři dvoumístný stroj H.F.16, jehož různé verze poháněly rotační sedmiválce Gnome Delta po 51 kW, nebo 74 kW, vždy v tlačném uspořádání, na vojenský letoun H.F.20. Úprava spočívala ve zkrácení spodní nosné plochy až téměř na úroveň vnějších mezikřídelních vzpěr, prodloužení trupové gondoly a v zástavbě rotačního sedmiválce Gnome Lambda o výkonu 51 kW.[2] Během letových testů se projevila nízká rychlost H.F.20, avšak pro roli pozorovacího a průzkumného stroje dobrá stabilita letu a řiditelnost. Pro vzlety a přistání na improvizovaných travnatých plochách byla kola hlavního podvozku zdvojena a doplněna krátkými ližinami. Osádka byla dvoučlenná, tvořená pilotem v přídi letounu a za ním sedícím pozorovatelem.
Některé letouny měly uspořádání osádky opačné, a vpředu sedící pozorovatel ovládal pohyblivý kulomet,[1] často Hotchkiss ráže 8 mm. Některé francouzské stroje byly již počátkem války vybaveny fotografickou kamerou nebo radiotelegrafickým přístrojem.[1] H.F.20 mohl být vybaven i několika jednoduše zavěšenými[zdroj?!] pumami ráže 75 mm svrhovanými odhadem.
Některé pozdější H.F.20 měly navíc zvětšeno rozpětí horního křídla na 14,20 m a delší křidélka. Jiné exempláře se vyznačovaly podvozkem bez ližin jako u typu H.F.22 a palivovou nádrží o větším objemu. Během výroby byl také upravován tvar svislé ocasní plochy.
Nasazení
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/IAN_F2332.jpg/220px-IAN_F2332.jpg)
Do výzbroje francouzského vojenského letectva (Aviation militaire) vstoupil H.F.20 počátkem roku 1914. Ještě před válkou stroje převzala escadrille (letka) HF 1, která již v únoru 1915 přešla na typ Maurice Farman MF.11. Následovala letka HF 7, přidělená do pevnosti Verdun, přezbrojená v únoru 1915 na stroje M.F.7. Další, ještě předválečnou letkou s letouny H.F.20, byla HF 13, která v roce 1915 přešla na letouny Caudron G.3. Obdobně vznikla i letka HF 19, která přebírala M.F.7 v prvních měsících roku 1915. Letka HF 28, utvořená na počátku konfliktu, se v září 1914 s H.F.20 účastnila bitvy o Pikardii. V lednu 1915 převzala Caudrony G.3. Až v září 1914 byla ustavena letka HF 32, která o rok později přezbrojila na M.F.11. V pilotních školách Aviation militaire sloužily H.F.20 až do října 1917.[1]
Prvním zahraničním vojenským uživatelem se v roce 1913 stalo Dánsko, jehož jeden zakoupený H.F.20 sloužil do roku 1917. Jeden H.F.20 obdrželo jako vojenskou pomoc z Francie také Řecko. V roce 1914 dovezlo jeden kus i Japonsko, kde posloužil jako vzor domácímu typu Kaišiki 7. Nizozemsko získalo tři kusy, jimž byla přidělena označení LA 2, LA 3 a LA 4.[1]
Od roku 1914 měly letouny H.F.20 ve stavu 1. letka belgického armádního letectva v Lutychu, 2. dislokovaná v Namuru a letky č. 3 a 4 v Brasschaatu. Některé ze strojů byly vybaveny radiostanicemi.
V Itálii postavili celkem pět H.F.20, z toho čtyři v modifikované podobě konstruktéra Umberta Savoii. Na začátku roku 1914 utvořily letku „Squadriglia Savoia“. Na začátku války s jedenácti H.F.20 operovalo Rumunsko, v červnu 1915 byly nahrazeny M.F.11.
Dalším zahraničním uživatelem H.F.20 se v roce 1917 stalo Argentinské letectvo, které vlastnilo tři H.F.20, z toho dva doma postavené. Čtvrtý značně vylepšený vyrobil arzenál v Rio de la Plata.
H.F.20 byl také v létech 1913-1922 licenčně vyráběn společnostmi Ščetinin a Anatra v Rusku, kde vzniklo na 1 500 strojů této typové řady,[1] převážně elementárních cvičných.[zdroj?!] Tři letouny H.F.20 užívalo Srbsko, dva Švýcarsko.
Britský Royal Flying Corps (RFC) zakoupil jeden H.F.20 a ještě v roce 1913 jich několik postavila továrny Airco a Grahame-White[1] ve Spojeném království. Užívaly se u perutí č. 3, 5 a 6.[3] Royal Naval Air Service mělo ve stavu až 27 H.F.20 vybavených různými pohonnými jednotkami, z nichž naprostá většina létala s plováky. Spolu s pozdějšími H.F.22 byly společně typově označeny Henry Farman Seaplane.
H.F.20 trpěl nedostatečným výkonem pohonné jednotky, a ve snaze tento nedostatek napravit byl zkoušen s mnoha různými motory, což ale dlouho nevedlo k podstatnému zlepšení. Problém byl vyřešen až typem H.F.27, disponující dvojnásobným výkonem motoru oproti původní verzi, ale v té době byl již stroj koncepčně zcela zastaralý.
Varianty
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Flugplatz_Beundenfeld_-_CH-BAR_-_3237315.tif/lossy-page1-220px-Flugplatz_Beundenfeld_-_CH-BAR_-_3237315.tif.jpg)
- H.F.20 - původní verze s motorem Gnome 7A.
- H.F.21 - verze s motorem Gnome Lambda a zvětšeným rozpětím a plochou křídel.
- H.F.22 - verze s motorem Gnome Lambda a zvětšeným rozpětím. Existovala i plováková varianta.
- H.F.23 - s motorem Gnome Lambda a zvětšeným rozpětím křídel. Pozemní i plováková verze.
- H.F.24 - verze s motorem Gnome Lambda, zkráceným rozpětím dolního křídla a zmenšenou trupovou gondolou přemístěnou pod horní křídlo.[4] Pravděpodobně postaven pouze jeden kus.
- H.F.25 - verze s motorem Gnome Lambda, určená jako turistický a sportovní letoun.
- H.F.26 - verze s motorem Salmson 9.
- H.F.27 - verze s motorem Salmson 9, celokovovou kostrou, oběma křídly o stejném rozpětí a čtyřkolým příďovým podvozkem vzniklá roku 1915.
Uživatelé
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Ein_einsitziger_Doppeldecker_vor_dem_Start_-_CH-BAR_-_3240087.tif/lossy-page1-220px-Ein_einsitziger_Doppeldecker_vor_dem_Start_-_CH-BAR_-_3240087.tif.jpg)
- Argentina
Argentina
- Belgie
Belgie
- Dánsko
Dánsko
Francie
- Service aéronautique militaire
- Aéronavale (H.F.22)
- Italské království
Italské království
- Corpo Aeronautico Militare
- Italské královské námořnictvo (H.F.22)
Japonsko
- Nizozemsko
Nizozemsko
- Nizozemské armádní letectvo (HF.20 a HF.22)
- Nizozemské námořní letectvo (plovákové HF.22)[5]
Rumunsko
- Ruské impérium
Ruské impérium
Ruská sovětská federativní socialistická republika
- Řecko
Řecko
- Sovětský svaz
Sovětský svaz
- Spojené království
Spojené království
- Royal Flying Corps
- 3. peruť RFC[1]
- 5. peruť RFC (H.F.20 a H.F.27)[6]
- 6. peruť RFC[1]
- 26. peruť RFC (H.F.27)[6]
- 30. peruť RFC (H.F.27)[6]
- 31. peruť RFC (H.F.27)[6]
- Royal Naval Air Service
- Royal Flying Corps
Srbsko
- Švédsko
Švédsko
- Flygkompaniet
- Švédské námořnictvo (H.F. 23)[7]
- Švýcarsko
Švýcarsko
Specifikace
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/11/Farman_HF_20_at_militare_luchtvaart_museum_Soesterberg.jpg/220px-Farman_HF_20_at_militare_luchtvaart_museum_Soesterberg.jpg)
Údaje platí pro H.F.20 francouzské výroby s motorem Gnome 7A o 59 kW. Data dle publikace French Aircraft of the First World War[1]
Technické údaje
- Posádka: 2 (pilot a pozorovatel)
- Délka: 8,06 m
- Rozpětí: 13,65 m
- Výška: 3,15 m
- Nosná plocha: 35 m
- Prázdná hmotnost: 360 kg
- Vzletová hmotnost: 660 kg
- Pohonná jednotka: 1 × rotační motor Gnome 7A
- Výkon pohonné jednotky: 80 hp (59,6 kW)
Výkony
- Maximální rychlost: 165 km/h
- Dolet: 315 km
- Vytrvalost: 3 hodiny
- Výstup do 2 000 m: 22 minut
Výzbroj
- 1 × pohyblivý kulomet
- možnost nesení leteckých pum ráže 75 mm
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Farman HF.20 na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e f g h i j k Davilla a Soltan, 1997
- ↑ Jiří Hornát, Henri Farman H.F.20, Letectví+Kosmonautika, 2008, str.30, č.4
- ↑ Jiří Hornát, Henri Farman H.F.20, Letectví+Kosmonautika, 2008, str.31, č.4
- ↑ OPDYCKE, Leonard E. French Aeroplanes Before the Great War. Atglen, PA: Schiffer Military History, 1999. ISBN 0-7643-0752-5. Kapitola Farman, Henry, s. 124. (anglicky)
- ↑ DAVILLA, Dr. James J.; SOLTAN, Arthur. French Aircraft of the First World War. Mountain View, CA: Flying Machines Press, 1997. Dostupné online. ISBN 978-1891268090. Kapitola Farman H.F.22 Floatplane, s. 213–214. (anglicky)
- ↑ a b c d DAVILLA, Dr. James J.; SOLTAN, Arthur. French Aircraft of the First World War. Mountain View, CA: Flying Machines Press, 1997. Dostupné online. ISBN 978-1891268090. Kapitola Farman H.F.27, s. 215–216. (anglicky)
- ↑ DAVILLA, Dr. James J.; SOLTAN, Arthur. French Aircraft of the First World War. Mountain View, CA: Flying Machines Press, 1997. Dostupné online. ISBN 978-1891268090. Kapitola Farman HF.23, s. 214. (anglicky)
Literatura
- DAVILLA, Dr. James J.; SOLTAN, Arthur. French Aircraft of the First World War. Mountain View, CA: Flying Machines Press, 1997. Dostupné online. ISBN 978-1891268090. Kapitola Farman H.F.20, s. 207–212. (anglicky)
- HORNÁT, Jiří. Henri Farman H.F.20. Letectví a kosmonautika. Duben 2008, roč. 84., čís. 4, s. 30 a 31. ISSN 0024-1156.
- TAYLOR, Michael J.H. Jane's Encyclopedia of Aviation. London: Studio Editions, 1989. Dostupné online. ISBN 1-85170-324-1. S. 198. (anglicky)
- World Aircraft Information Files. London: Bright Star Publishing Kapitola File 894, s. 14–15. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Farman HF.20 na Wikimedia Commons
- Farman HF.20 na www.valka.cz
- (anglicky) Kamufláže letounu H.F.20 Archivováno 1. 10. 2016 na Wayback Machine.