Německá Mokrá
Německá Mokrá Німецька Мокра | |
---|---|
![]() | |
Poloha | |
Souřadnice | 48°22′37″ s. š., 23°50′42″ v. d. |
Nadmořská výška | 661 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+02:00 (standardní čas) UTC+03:00 (letní čas) |
Stát | Ukrajina![]() |
Oblast | Zakarpatská |
Okres | Ťačiv |
![]() ![]() Německá Mokrá | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Počet obyvatel | 540 (2001) |
Správa | |
Telefonní předvolba | 3134 |
PSČ | 90521 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Německá Mokrá (ukrajinsky Німецька Мокра, rusínsky Нѣмецка Мокра, maďarsky Németmokra[1]), v letech 1946 až 2016 Komsomolsk, je vesnice v okrese Ťačiv v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Leží na levém břehu říčky Mokrjanky okolo silnice z Koločavy do Usť-Čorné.
Německá Mokrá je součástí Usť-Čorňanské územní komunity.
Historie
První písemná zmínka o vesnici Mokra pochází z roku 1638. Vesnici založili uprchlíci z Haliče. Dne 9. listopadu 1775 sem přijelo 120 osadníků ze země Horní Rakousy, které v zájmu lesního hospodářství povolaly maďarské úřady. V roce 1910 zde žilo 730 občanů, z toho 654 Němců, 47 Maďarů a 28 Rusínů; podle víry: 663 římských katolíků, 37 řeckokatolických věřících, 20 Izraelitů. Za první republiky v roce 1922 zde byl obecní notariát a četnická stanice.[1] V roce 1930 bylo z 1027 občanů 807 Němců, 142 Rusínů, 55 Čechů a Slováků, 7 Židů, 6 Maďarů a 10 cizinců; římskokatolická obec měla 841 věřících a dřevěný kostelík z roku 1779. Během sovětsko-ukrajinské éry byla obec přejmenována na Komsomolsk (1946). V roce 1944 došlo k útlaku německých občanů obce, ve vesnici zůstalo 12–14 rodin bývalých přistěhovalců, další byly poslány do táborů nucených prací v SSSR, další v letech 1974–1975 emigrovaly do Německa; v obci zůstaly původní dvě rodiny. V roce 2016 Ukrajina dekomunizačním zákonem vrátila obci historický název.
Odkazy
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Německá Mokrá na Wikimedia Commons
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Нѣмецка Мокра na rusínské Wikipedii.
- ↑ a b Seznam obcí a úřadů na Podkarpatské Rusi. Užhorod: [s.n.], 1922. S. 25.