Ploučnice
Ploučnice | |
---|---|
![]() Pohled z železničního mostu v Děčíně na soutok Labe a Ploučnice | |
Základní informace | |
Délka toku | 106 km |
Plocha povodí | 1193,77 km² |
Průměrný průtok | v Benešově n/Pl. 8,13 m³/s |
Světadíl | Evropa |
Hydrologické pořadí | 1-14-03-001 |
Pramen | |
Osečná / Ještěd 50°43′40,08″ s. š., 14°58′15,6″ v. d. 390 / 654 m n. m. | |
Ústí | |
do Labe v Děčíně na 95,1 km (P) 50°46′41″ s. š., 14°12′25″ v. d. 122 m n. m. | |
Protéká | |
Česko![]() | |
Úmoří, povodí | |
Atlantský oceán, Severní moře, Labe | |
Geodata | |
OpenStreetMap | OSM, WMF |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ploučnice (německy der Polzen; Pulsnitz) je česká řeka, která pramení v okrese Liberec pod Ještědem, protéká okresy Česká Lípa a Děčín a v Děčíně ústí zprava do Labe. Odvodňuje severní část Čech vymezenou Ralskou pahorkatinou, Českým středohořím a Lužickými horami. Je plná meandrů převážně za Mimoní, mezi Borečkem a Českou Lípou. Je vodácky splavná, dlouhá 106 km (podle některých zdrojů 112 km). Povodí má rozlohu 1193,77 km².[1]
Průběh toku
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/30/Pramen_Plou%C4%8Dnice.jpg/220px-Pramen_Plou%C4%8Dnice.jpg)
Od pramenů do Stráže
Prameny Ploučnice nalezneme dva. Jako Hlavní pramen Ploučnice je většinou označována dříve mohutná vyvěračka u Osečné na jižním okraji obce Janův Důl v nadmořské výšce 390 metrů. Vyvěrá zde několik pramenů, které stékají do rybníka u Jenišovského mlýna.[2][3]
Někdy je uváděn i pramen Horní Ploučnice, který se nachází o pár kilometrů dále a o něco výše u obce Hoření Paseky na JZ svahu Ještědu v nadmořské výšce 654 metrů.[4]
Nedaleko od hlavního pramene u Janova Dolu se mezi obcemi Chrastná a Osečná odděluje náhon Hamerská strouha, dříve sloužící k napájení rybníka Papírník v Útěchovicích, který sloužil jako retenční nádrž pro provoz Útěchovické papírny. Hamerská strouha protéká obcemi a osadami Břevniště a Útěchovice a mezi Hamrem na Jezeře a Stráží pod Ralskem se vrací zpět do Ploučnice a napájí Horecký rybník. Hamerský rybník je přírodně napájený z řeky Ploučnice, jejíž tok jím prochází. Řeka Ploučnice pak za vodní nádrží Horka ve Stráži pod Ralskem dále plyne rovně mezi loukami územím mezi Stráží pod Ralskem a Novinami pod Ralskem, které bylo silně poznamenáno rozsáhlou těžbou uranu.
Od Stráže do České Lípy
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cc/Pr%C5%AFrva_Plou%C4%8Dnice.jpg/140px-Pr%C5%AFrva_Plou%C4%8Dnice.jpg)
Nad Novinami pod Ralskem se zařezává do hluboké pískovcové soutěsky zakončené stometrovým tunelem. Tento úsek se nazývá Průrva Ploučnice.[5]
Dále až do Mimoně se úzké, regulované koryto obloukem vyhýbá vrchu Ralsko, protéká loukami kolem osady Srní Potok a kolem Mimoňských rybníků. Úsek v Mimoni tvoří stupňovitě regulované koryto s břehovými porosty. U Zámeckého mostu v Mimoni, se do řeky zprava vlévá Panenský potok a Ploučnice dále pokračuje k obci Ralsko - Boreček, kde se nejvíce přibližuje k bývalému vojenskému letišti Hradčany. Pak zleva přijímá vody Hradčanského potoka. Tok řeky Ploučnice, který těsně za Mimoní, od ukončení regulovaného toku po obec Ralsko - Boreček meandruje, je od roku 2014 označen za přírodní památku Meandry Ploučnice.[6] Meandry Ploučnice za obcí Ralsko - Boreček pokračují dál, kolem obce Ralsko - Hradčany, kolem Hradčanských stěn, územím, které bylo součástí vojenského prostoru Ralsko, k bývalému Brennskému mlýnu. Mezi bývalým Brennským mlýnem a obcí Heřmaničky se do Ploučnice vlévá řeka Svitavka a Dobranovský potok. Dále protéká obcí Heřmaničky, Žíznikovem u České Lípy až k České Lípě.
V České Lípě
Ve městě je řeka přemostěna desítkou silničních a potrubních mostů i lávek pro pěší, vede zde přes ni také železniční most s tělesem tratí Česká Lípa – Děčín a Česká Lípa – Jedlová. Ploučnice v minulosti tekla městem dvěma rameny, která byla spojená propojovacími kanály. Do dvou koryt se větvila u Staré Lípy a zpět do původního koryta se vracela u dnešního obchodního domu Banco, později se do původního koryta spojovala až za dnešním městským stadionem. Řeka se často na území města rozlévala, proto byla v letech 1910–1923 provedena v postupných fázích její regulace.[7][8] Na jednom ze zregulovaných ramen toku řeky Ploučnice v České Lípě vznikl v roce 1914 poklopový mostový jez podle projektu Ing. Jana Záhorského, který sloužil k regulaci vody pro dnes již neexistující Velký mlýn. Po zavezení druhého ramena řeky Ploučnice sloužil až do roku 1984 pro zadržování a regulaci průtoku vody na řece. Po jeho renovaci, v roce 1996 slouží už jen jako lávka pro pěší. Na jedné z pískových naplavenin založili ve 13. století příslušníci rodu Ronovců hrad Lipý.[9] Z Ploučnice byl v 16. století napájen vodní příkop kolem hradu.[10] Řeka nyní protéká jen jedním zregulovaným korytem ve vzdáleností zhruba 100 metrů od hradu, někdejší vodní příkop a druhé rameno Ploučnice byly zavezeny.
Za Českou Lípou
Za Českou Lípou Ploučnice přijímá zleva Robečský potok a zprava Šporku. V mokřinách v zákrutu řeky Česká společnost ornitologická vyhlásila soukromou rezervaci Mnišské louky. Řeka dál pokračuje osadami Stružnice a Jezvé, kde zprava přitéká Radečský potok a zleva malý Valteřický potok. Pak je na toku Horní Police s Valdeckým potokem zleva a Žandov, kde se zprava připojuje Vrbový potok. Pod Žandovem do ní zleva ústí drobné potoky Merboltický a Valkeřický, následují obce Malý a Starý Šachov, Oldřichov nad Ploučnicí a Františkov nad Ploučnicí, nad kterým se tyčí zřícenina hradu Ostrý. Poslední úsek až do Děčína má větší spád a je na něm množství jezů. V Benešově nad Ploučnicí se zprava vlévá Bystrá a zleva malý Fojtovický potok. Nakonec Ploučnice protéká osadami Jedlka a Soutěsky a v Děčíně se proti Podmoklům vlévá do Labe.[11]
Přítoky
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/Plou%C4%8Dnice_u_parku_v_Mimoni.jpg/220px-Plou%C4%8Dnice_u_parku_v_Mimoni.jpg)
- zleva – Ploužnický potok, Hradčanský potok, Merboltický potok, Valkeřický potok, Fojtovický potok, Robečský potok
- zprava – Hamerská strouha, Ještědský potok, Dubnický potok, Panenský potok, Svitavka, Dobranovský potok, Žizníkovský potok, Šporka, Radečský potok, Valteřický potok, Vrbový potok, Bystrá, Dobrnský potok
Vodní režim
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/82/%C5%BDelezni%C4%8Dn%C3%AD_most_Plou%C4%8Dnice.jpg/220px-%C5%BDelezni%C4%8Dn%C3%AD_most_Plou%C4%8Dnice.jpg)
Průměrné měsíční průtoky Ploučnice (m³/s) ve stanici Benešov nad Ploučnicí:[12]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/cs/timeline/f2skxgk1pzk7i281samna7tnoncvs3o.png)
Hlásné profily:[13][14][15][16]
místo | říční km | plocha povodí | průměrný průtok (Qa) | stoletá voda (Q100) |
---|---|---|---|---|
Stráž pod Ralskem | 82,60 | 120,99 km² | 1,36 m³/s | 58,5 m³/s |
Mimoň | 74,60 | 269,71 km² | 2,51 m³/s | 103,0 m³/s |
Česká Lípa | 36,40 | 623,94 km² | 5,03 m³/s | 159,0 m³/s |
Benešov nad Ploučnicí | 10,90 | 1156,74 km² | 8,13 m³/s | 227,0 m³/s |
Výškový rozdíl mezi pramenem u Osečné a ústím v Děčíně je 263,6 metrů, průměrný spád je 2,56%. Roční srážky v povodí jsou v průměru 711 mm. V ústí do Labe je průměrný průtok 8,77 [m³/s], v roce 1946 zde byl zaznamenán 217 [m³/s].[11]
Pojmenování
V roce 1575 se Ploučnici nad Mimoní říkalo Srní potok (Rehwasser - srní voda), a osada na jejím břehu mezi Novinami pod Ralskem a Mimoní se proto jmenuje Srní Potok.[17]
Fauna a flora
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cd/Meandry_Plou%C4%8Dnice.jpg/220px-Meandry_Plou%C4%8Dnice.jpg)
V období znečišťování vod průmyslovými podniky a splašky měst množství ryb v Ploučnici kleslo, nicméně pestrost druhů zůstala zachována. Prováděné průzkumy v ní prokázaly 900 druhů vyššího rostlinstva, z toho 9 chráněných. Dále se zde vyskytuje 11 druhů obojživelníků, kteří potřebují k životu vodní toky a plochy. U řeky žije 100 druhů ptáků, z nichž mnohé patří mezi ohrožené (např. slavík obecný, ledňáček říční či skorec vodní). Protože část řeky nezamrzá, slouží jako zimoviště labutí velkých a divokých kachen.[11]
Liberecký kraj oznámil na podzim 2013 záměr vyhlásit dvě lokality meandrů Ploučnice (u Mimoně a u Žízníkova) přírodními památkami.[18]Po vyřešení rozporů s dotčenými obcemi byly přírodní památky Meandry Ploučnice a Niva Ploučnice zastupitelstvem Libereckého kraje v květnu 2014 schváleny. Jsou součástí Evropsky významné lokality Horní Ploučnice.[19]
Po roce 2000 byl postupně realizován projekt Čistá Ploučnice. S nákladem 600 milionů korun byly postaveny či zmodernizovány čističky odpadních vod a kanalizace v městech na povodí řeky. ČOV v Hradčanech (Ralsko) byla oceněna jako Vodohospodářská stavba roku 2013.[20]
Vodáctví
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Ploucnice.jpg/220px-Ploucnice.jpg)
Ploučnice bývala oblíbenou řekou vodáků, později došlo k devastaci okolí horního toku uranovými doly a střední tok byl nepřístupný ve vojenském prostoru Ralsko. Podle vodáckého průvodce z roku 1978 v letech obsazení území sovětským vojskem po roce 1968 platil zákaz vystupovat na břeh v úseku 15 km od Borečku po Brennou. O povolení průjezdu se muselo žádat MNV Mimoň tři týdny před plánovanou plavbou.[21] Dnes Ploučnice řekou láká tichem, přírodou a romantikou. Sjížděný úsek měří 90 km.
Obtížnost se udává ZW C na horním a středním toku a WW I na dolním, ale vzhledem k různým překážkám je nutno počítat s náročností o něco větší. Ploučnice se obvykle splouvá od Stráže pod Ralskem, od hráze přehrady Horka. Na tamním vodočtu musí být alespoň 20 cm[22], jinak nezbývá než v prvním úseku za nižšího stavu vody lodě občas popostrčit přes mělčiny. Hned po osmi kilometrech čeká největší atrakce — Průrva Ploučnice. Až do Mimoně pak řeka meandruje bez větších překvapení. Za ní už začíná opravdová divočina. Členité meandry, stromy spadlé přes řeku a místa, kde se řeka dělí do mnoha ramen, dělají plavbu nezapomenutelnou. Víkendové splutí je možné ukončit u mostu v Brenné, Heřmaničkách nebo v Žizníkově. K projetí celého toku je třeba 3 až 4 dny. Z Benešova nad Ploučnicí do Děčína lze splout za 3 až 4 hodiny.[23]
Úsek pod Českou Lípou je těžší a sjízdný pouze za vyššího stavu vody. V Benešově musí být na vodočtu alespoň 90 cm vody. Nachází se zde množství jezů za normálního stavu nesjízdných a za vyššího nebezpečných.
Mlýny
Mlýny jsou seřazeny po směru toku řeky.
- Kočvarův mlýn – Lázně Kundratice, okres Liberec, kulturní památka
- Vodní mlýn ve Stráži pod Ralskem – Stráž pod Ralskem, okres Česká Lípa
- Brennský mlýn – u silničního mostu poblíž obce Brenná, okres Česká Lípa
Odkazy
Reference
- ↑ Hydrologický seznam podrobného členění povodí vodních toků ČR [online]. [cit. 2013-08-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-02-22.
- ↑ KOLEKTIV AUTORŮ. Město Žandov a blízké okolí. Žendov: MěÚ Žandov, 1998. Kapitola Ploučnice, s. 10.
- ↑ KOLEKTIV AUTORŮ. Československé řeky. Praha: Olympia, 1978. Kapitola Ploučnice, s. 131.
- ↑ ŠTEFÁČEK, Stanislav. Encyklopedie vodních toků Čech, Moravy a Slezska. Praha 2: Baset, 2008. ISBN 978-80-7340-105-4. Kapitola Ploučnice, s. 482.
- ↑ TOUŠLOVÁ, Iveta; PODHORSKÝ, Marek; MARŠÁL, Josef. Toulavá kamera 2. Praha: freytag&berndt, 2005. ISBN 80-7316-233-4. Kapitola Průrva Ploučnice, s. 98.
- ↑ Otevřená data AOPK ČR. gis-aopkcr.opendata.arcgis.com [online]. [cit. 2022-01-29]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ KRATOCHVÍL, Jiří. Böhmisch Leipa : Česká Lípa ze starých pohlednic. www.bohmischleipa.cz [online]. 2008 [cit. 2021-01-18]. Dostupné online.
- ↑ KRATOCHVÍL, Jiří. Böhmisch Leipa : Česká Lípa ze starých pohlednic. www.bohmischleipa.cz [online]. 2008 [cit. 2021-01-18]. Dostupné online.
- ↑ PHDR.GABRIEL, František. Hrad Lipý. Praha: Společnost přátel starožitností, 1997. ISBN 80-901258-6-7. Kapitola Historické osudy hradu, s. 2.
- ↑ Hrad Lipý, str. 24.
- ↑ a b c Žandov - Ploučnice, str. 11.
- ↑ Povodí Ohře – Vodohospodářská bilance dílčího povodí Ohře, dolního Labe a ostatních přítoků Labe (str. 69) [online]. [cit. 2016-06-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-06-25.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu Stráž pod Ralskem [online]. Český hydrometeorologický ústav [cit. 2016-06-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-03-11.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu Mimoň [online]. Český hydrometeorologický ústav [cit. 2016-06-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-03-11.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu Česká Lípa [online]. Český hydrometeorologický ústav [cit. 2016-06-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-03-11.
- ↑ Evidenční list hlásného profilu [online]. Český hydrometeorologický ústav [cit. 2016-06-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-09-12.
- ↑ ŠŤASTNÝ, Jiří. Uličník Mimoně. Mimoň: Město Mimoň, 2012. ISBN 978-80-260-1337-2. Kapitola Srní Potok, s. 122.
- ↑ Michael Polák. Meandry řeky Ploučnice budou přírodní památkou. Českolipský deník [online]. 2013-11-07 [cit. 2013-11-07]. Dostupné online.
- ↑ Michael Polák, ČTK. Na Ploučnici u Mimoně a Žizníkova vznikly rezervace. Českolipský deník [online]. 2014-05-15 [cit. 2014-05-15]. Dostupné online.
- ↑ redakce. Zmodernizovaná čistička v Hradčanech dostala cenu. Českolipský deník [online]. 2014-03-30 [cit. 2014-03-31]. Dostupné online.
- ↑ Československé řeky, str. 131.
- ↑ Československé řeky, str. 132.
- ↑ Encyklopedie vodních toků, str. 483.
Literatura
- Beran L. (1998). "Vodní měkkýši Ploučnice". Bezděz, vlastivědný sborník Českolipska, Česká Lípa 7: 173–180.
- KREJBICH, Petr. Vodácký průvodce po řece Ploučnici. Mimoň: Skautské středisko Ralsko Mimoň, 2006. 19 s.
Související články
- Poklopový most (Česká Lípa)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ploučnice na Wikimedia Commons
Průvodce Ploučnice ve Wikicestách
Encyklopedické heslo Ploučnice v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
Slovníkové heslo Ploučnice ve Wikislovníku
- Základní charakteristiky toku Ploučnice a jeho povodí
- Popis toku pro sjetí řeky Archivováno 19. 4. 2009 na Wayback Machine.
- Ploučnice - vodácký průvodce a kilometráž
- Popis řeky v časopise HYDRO
- Informace na raft.cz
- Hlásný profil stanice Benešov n/Pl. Archivováno 12. 12. 2007 na Wayback Machine.
- Seznam vodních elektráren na Ploučnici
- Horáčková J. & Juřičková L. (2013). "Nivní malakofauna Ploučnice (Severní Čechy). The floodplain mollusc fauna of the Ploučnice River (North Bohemia)". Malacologica Bohemoslovaca 12: 40–47.