Recyklace textilií
Recyklace textilií je systém sloužící k racionálnímu využití odložených textilií a textilních odpadů. Sestává ze sběru, třídění a použití starých textilií novým spotřebitelem nebo jejich úpravy spolu s textilními odpady na druhotnou surovinu.[1]
Historie recyklace
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/28/Lumpensammler.jpg/150px-Lumpensammler.jpg)
Použité textilie sbírali nebo skupovali po domech asi od 18. až do 20. století hadráři (nebo haderníci) a prodávali je nejdříve papírnám a později trhárnám na přípravu k výrobě příze. Systematická recyklace textilií byla poprvé zavedena v prvních letech 19. století v Anglii zpracováním vlněných odpadů na přízi shoddy.[2]
Asi od poloviny 19. století se stalo italské Prato nejznámějším střediskem zpracování textilních odpadů.[3] V ČR byl textil jako sběrná surovina označen už v bývalém Československu Vládním nařízením ze dne 8. března 1949 č. 88/1949 Sb., o sběru a odbytu sběrných surovin.[4]
V současné době organizují sběr většinou zpracovatelské podniky nebo charitativní spolky (ať už přes kontejnery na pevně stanovených místech nebo dočasné, odnos na sběrná místa nebo odvoz v určitých termínech od domu).[5][6] Nicméně i charitativní spolky sbírající textil fungují komerčně a výtěžek z prodeje textilu používají na financování nebo materiální zajištění charitativních projektů tak i nákladů na sběr, svoz a třídění textilu.[7] Někteří výrobci speciálních textilií organizují vlastní sběr, např. Gore-Tex, Sympatex (membrány), DuPont (ochranné oděvy z polyethylenu Tyvek).[8]
Sběr textilu v ČR je pak realizován v režimu sběru odpadu nebo předcházení vzniku odpadu (tzv. PVO), v praxi ale může takový sběr vypadat stejně.[9] Ani systém sběrových kontejnerů není ujednocený a každá společnost používá jiné typy.[9] V ČR je jednou z nejstarších charitativních organizací sbírajících použité oblečení Diakonie Broumov, která působí od roku 1993 a zavedla ve městech a obcích kontejnery na oddělený sběr textilu v roce 2012.[4]
Mezi země s největším množstvím textilního odpadu v Evropě patřili podle dat z roku 2020 Itálie, Francie a Velká Británie.[10] Dle odhadů byla v roce 2018 asi třetina a v roce 2023 asi pětina hotových kusů oděvů v EU je posbírána pro další využití, ať už další přeprodej nebo recyklaci.[11][12] Přímo k recyklaci zamířilo v Evropě bylo v roce 2020 jen asi 10 % textilního odpadu, v USA v roce 2021 jen asi 15 % textilií, zbytek skončil na skládce nebo ve spalovně.[13][14][10] V Německu byl v roce 2020 zaznamenán sběr použitých textilií 15 kg na obyvalele, z toho šlo 62 % na second hand, 14 % na hadry na čištění, 12 % na recyklaci a 12 % do odpadu.[15] Průměrný Evropan vyhodil v roce 2023 asi 12 kg textilního odpadu[12] (průměrný Čech pak podle dat AV ČR z roku 2019 asi 13 kg[16]), průměrný Američan přitom podle dat z roku 2018 vyhodil asi 47 kg oblečení za rok.[13] Tato data se ale mohou různit dle způsobu výpočtu a odhadu obsahu komunálního odpadu.[10][4]
V roce 2018 přijala Rada Evropy nová pravidla pro nakládání s textilními odpady a povinností členský států EU zavést do 1. ledna 2025 tříděný sběr textilu.[17][18][19] Obce tak budou mít zákonnou povinnost nabídnout občanům nějaký ze způsobů odevzdání použitého textilu.[6] Separace textilu by tak měla fungovat stejně jako třídění plastů, papíru nebo skla. Zpracovatelé takového textilu si pak budou muset zajistit povolení ke sběru textilního odpadu.[6] Podle návrhu legislativy budou výrobci oblečení odvádět finanční příspěvky, které se obcím přerozdělí na následné zajištění recyklace (tzv. systém rozšířené odpovědnosti výrobce).[17][18] Cílem je omezení skládkování textilního a větší míra jeho recyklace. V ČR přitom jenom mezi lety 2010 a 2019 došlo k 64% nárůstu textilního odpadu (z domácností a firem), přičemž největší část textilií končí právě v komunálním odpadu.[16]
Způsob třídění
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/44/Na_O%C5%99echovce%2C_d%C3%A1rcovsk%C3%BD_kontejner_Textileco.jpg/150px-Na_O%C5%99echovce%2C_d%C3%A1rcovsk%C3%BD_kontejner_Textileco.jpg)
Třídění textilu lze rozdělit na dvě části:
a) Hrubé rozdělení podle účelu použití
b) Příprava ke zpracování na druhotné suroviny[20]
a) Třídění textilií získaných ze sběru
Jde o hrubé rozlišení podle předpokládaného účelu použití:
Způsob použití | Podíl v % |
---|---|
Prodej jako second hand a na charitativní účely | 40–60 |
K rozstříhání na čisticí hadry [21] | 15–16 |
K úpravě na druhotné suroviny | 15–20 |
Ke spálení | do 10 |
Nepoužitelný materiál | do 10 |
V roce 2022 uváděla Diakonie Broumov, že lze až třetinu oblečení darovaného do jejich sbírek vrátit k dalšímu nošení.[7]
Organizace zabývající se sběrem a tříděním textilu v ČR jsou charitativní organizace jako Diakonie Broumov, Diecézní charita Brno, Adra, Armáda spásy, Coretex CZ SE ve spolupráci s Červeným křížem a společnosti s ručením omezeným jako Potex (poskytuje třídění textilu neziskovým organizacím a podporuje společnosti Kapka naděje a Linka bezpečí[7]), Koutecký, Dimatex, Kapex, E+B Textil, H.B. Textilie nebo akciová společnost TextilEco a.s.[9]
b) Třídění materiálu ke zpracování na druhotné suroviny
Auromatické třídění
Ke zpracování odpadů k použití jako hodnotná druhotná surovina se musí textilie roztřídit podle materiálového složení, barevného odstínu, technologie původního zpracování atd.
Až do 21. století se tato práce prováděla manuálně tzn. s vysokými mzdovými náklady, bez záruky přesnosti a u velké části směsových textilií byla prakticky neproveditelná. Asi od 2. dekády tohoto století se především v západní Evropě intenzivně zkoumají možnosti automatického třídění. V roce 2021 byly v EU zaznamenány výzkumné projekty v pokročilém stádiu:
- Fibersort (Nizozemsko) a SIPTex (Švédsko) na bázi spektroskopie NIR
- Resyntex (Německo) na bázi HSI (hyperspektrální radiometrie)
- Tex.IT (Švédsko) na bázi RFID (identifikace na radiové frekvenci)[22]
Součástí projektu SIPTex bylo v únoru 2021 zahájení provozu v prvním průmyslovém závodě na světě se zařízením na automatické třídění textilií k recyklaci s roční kapacitou 24 000 tun.[23] Princip třídění: Kamera měří vlnovou délku v oblasti spektra 780-2526 nm, které je konzistentní s frekvencí hlavních skupin organických molekul textillních materiálů.[24] V paměti počítače jsou uloženy parametry mnoha materálů, se kterými se s pomocí algoritmu hlubokého učení srovnávají měřené hodnoty a dávají elekronický impuls třídícímu mechanizmu k zařazení testovaného předmětu k patřičnému druhu materiálu (v závislosti na programu až cca 40 možností). Měření jednoho předmětu trvá asi 2 vteřiny, přesnost má přesahovat 95 %.
Barevné odstíny tříděných materiálů se měří systémem RGB.
Zařízení může objektivně měřit směsové materiály jen z maximálně 3 komponent, rozpozná jen materiálové složení povrchu textilie (jen plášť u vícevrstvých výrobků), jen suché, jednobarevné textilie[25]
Informace o skutečném efektu investice nebyly dosud (2024) zvěřejněny. Podle jedné britské studie (z roku 2014) bylo zařízení s podobnou technologií a kapacitou 16 000 tun za rok možné pořídit za cca 0,6 milionu € s návratností investice 3,5 roku.[26]
Rozlišování podle druhu materiálu
- Vlněné textilie určené k trhání se v minulosti (asi do poloviny 20. století) rozlišovaly:
Původní zpracování | Tradiční označení | Délka vláken v mm | |
---|---|---|---|
původně | po trhání | ||
Měkké (ruční) pleteniny | Zefír | 100–150 | nad 50 |
Strojní pleteniny | Shoddy, Golfes | 100–150 | do 35 |
Lehké nevalchované tkaniny | Tibet (nebo Tybet) | 100–150 | 20 |
Těžké valchované tkaniny | Mungo | 100 | 10–15 |
Směsi s vlnou | Alpakka, Extrakt | 80–150 | 15–20 |
- Trhanému materiálu z bavlny se obvykle říká katun, trháním se krátí vlákna z původních cca 25 na 15 mm.
- Plošné textilie z umělých vláken se třídí (pokud se dají rozpoznat) podle druhu. Ke zpracování na druhotné suroviny se hodí všechny druhy až na polyuretan (elastany).
- Průmyslové odpady přicházejí k recyklování zpravidla tříděné ve výrobně.
Průměrný výskyt:
Výrobní stupeň | Druh odpadu | Ø výskyt (%) |
---|---|---|
Výroba umělých vláken | nitě | 4–6 |
Přádelna | vlákna, nitě | 3–5 |
Tkalcovna, pletárna | tkaniny, pleteniny, nitě | 2–4 |
Barevna, úpravna | tkaniny, pleteniny | 3–5 |
Konfekce oděvů | tkaniny, pleteniny | 15–20 |
Úprava na druhotné suroviny
Naprostá většina druhotných surovin se získává ve formě vláken. Vlákna mohou pocházet z:[27][28]
- vyčištěných vlákenných odpadů přádelen
- plošných textilií rozvolněných trháním
- (částečně) rozvolněných plošných textilií a nití krácených sekáním
- roztavených odpadů z umělých vláken
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Konteiner_pro_sb%C4%9Br_star%C3%A9ho_%C5%A1atstva6.jpg/220px-Konteiner_pro_sb%C4%9Br_star%C3%A9ho_%C5%A1atstva6.jpg)
Vlákenné odpady z přádelny
Odpady od mykacích strojů, výčesky a odsávaná vlákna od dopřádacích strojů se v některých přádelnách zčásti přimíchávají k vlastním výrobkům, většina se však prodává výrobcům odpadových přízí.
V přípravně ke spřádání se materiál zbavuje slupek, vlákenných smotků a prachu a niťových příměsí rozvolňováním na klepacích a čechracích strojích. Výsledná vlákna mají délku 10–20 mm, vlákna od dopřádacích strojů mají téměř stejné hodnoty jako prvotní surovina. Materiál je vždy jeden z komponentů ve vigoňových, frikčních a případně rotorových přízích.
Trhání plošných textilií a odpadů ze staplových přízí
K rozvolnění plošných textilií se používají trhací stroje. Stroj sestává z 1–5 bubnů opatřených ocelovými kolíky (cca 1–2/cm², délka 4–5 cm). Při pracovní šíři 800 mm může dosáhnout výkonu až 5000 kg/h. Před trháním se obzvlášť znečištěné odpady musí prát, případně karbonizovat (vlna) a napouštět olejovou emulzí. Intenzita trhání se přizpůsobuje druhu předkládané textilie (viz Třídění). Niťové odpady se dodatečně rozvolňují na druzetách a garnetách (působících podobně jako mykací stroje). Následkem trhání se v každém případě vlákna podstatně zkracují a značně snižuje jejich pevnost.
Trhaná vlněná vlákna se přidávají do mykaných přízí (např. shoddy až 70 %, ostatní trhané vlny cca do 30 %) z vláken jiných trhaných materiálů se vyrábí vigoňové a frikční příze nebo provazy technologií Kemafil.[29]
Sekání nití z umělých vláken
Částečně rozvolněné plošné textilie a niti z umělých vláken, obzvláště filamentové odpady se krátí na délky do 10 mm na gilotinových[30] nebo kruhových sekacích strojích. Použití: netkané textilie (např. kompozity), granuláty a taveniny na nové zvlákňování.[20]
Recyklace koberců a netkaných textilií
Ve 20. století se podle některých odborných publikací používal materiál získaný recyklační technologií Lesti k výrobě izolačních desek apod.[31] Z pozdější doby není o tomto způsobu recyklace nic známo.
Využití recyklovaného textilu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/07/Recycling_2.jpg/150px-Recycling_2.jpg)
Např. v Německu se v roce 1994 vyřadilo 1,8 milionu tun použitých textilií, z těch šlo 23 % do prodeje jako second hand, 4 % se využila jako druhotná surovina a 73 % se nějakým způsobem zničilo (podíl spáleného materiálu na výrobě tepelné energie nebyl evidován). Podle této studie by bylo technicky možné 18 % využít jako druhotné suroviny a 60 % na hodnotné palivo.[32]
Ze shora uvedených západoevropských údajů se dá odvodit, že z opotřebovaných textilií a z textilních odpadů by v současné době bylo možné získat ročně asi 15 milionů tun druhotných surovin. Roční světová výroba mykaných, vigoňových a frikčních přízí, netkaných a kemafilových textilií z recyklovaného materiálu dosahuje ale maximálně poloviny tohoto množství. Z příkladů výrobků z recyklovaných textilií nabízených v první dekádě 21. století (filamenty,[33] kobercové příze,[34] pletací příze a pleteniny[35]) není viditelné, v jakém množství se produkují.
Lepšímu využití recyklace brání pravděpodobně poměrně vysoké náklady na získání druhotných surovin a nedostatečně rozvinuté použití technických textilií, které jsou hlavním odběratelem recyklovaných produktů.[36]
Odkazy
Literatura
- Denninger: Lexikon Technische Textilien, Deutscher Fachverlag 2009, ISBN 978-3-86641-093-0, str. 420.
Reference
- ↑ What is Textile Recycling [online]. Textile Apex, 2015 [cit. 2017-09-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-09-08. (anglicky)
- ↑ The Discovery and early history [online]. Batley Reporter, 1880-11-13 [cit. 2017-09-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-09-08. (anglicky)
- ↑ Hofer: Textil- und Modelexikon, Deutscher Fachverlag Frankfurt/Main 1997, ISBN 3-87150-518-8, str. 78-79
- ↑ a b c VASHKEVICH, Stepan. Analýza současného stavu nakládání s textilním odpadem v České republice a identifikace příležitostí uplatnění principů cirkulární ekonomiky v tomto odvětví. , 2020 [cit. 2024-05-01]. Diplomová práce. Univerzita Palackého v Olomouci, Faculty of Science. . Dostupné online.
- ↑ How Textile Recycling Works [online]. BCR, 2011-01-28 [cit. 2017-09-02]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c Metodický návod Odboru cirkulární ekonomiky a odpadů Ministerstva životního prostředí k oddělenému soustřeďování textilního odpadu od 1. ledna 2025. (Praha, 2024). Online https://www.mzp.cz/C1257458002F0DC7/cz/textilni_odpad_leden/$FILE/OCEO-Metodicky_navod_Sber_textilu_od_2025_Evidence_final-10042024.pdf
- ↑ a b c VLKOVÁ, Jitka. Abychom se uživili, musí být v kontejneru hadry i věci, které se dají nosit, říkají provozovatelé kontejnerů na textil. Ekonews [online]. 2022-10-06 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ Denninger/Giese: Textil- und Modelexikon, Deutscher Fachverlag Frankfurt/Main 2006, ISBN 3-87150-848-9, str. 582-583
- ↑ a b c Podklady pro oblast podpory odpadového a oběhového hospodářství OPŽP 2021–2027: Prevence vzniku odpadů [online]. [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ a b c MOORE, Darrel. UK named fourth largest textile waste producer in Europe [online]. 2020-01-22 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ OBANDO, Nicolás E. In Europe, the circular economy in textiles is being reinvented. www.climate-chance.org [online]. [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ a b Circular economy for textiles: taking responsibility to reduce, reuse and recycle textile waste and boosting markets for used textiles. European Commission - European Commission [online]. 2023-07-05 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ a b Your Clothes Can Have an Afterlife. NIST. 2022-05-09. Dostupné online [cit. 2024-05-01]. (anglicky)
- ↑ Circular fashion in Europe: Turning waste into value | McKinsey. www.mckinsey.com [online]. [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ Der Weg der Altkleider [online]. FTR, 2020 [cit. 2024-06-08]. Dostupné online. (německy)
- ↑ a b VLKOVÁ, Jitka. Povinný sběr textilu od roku 2025 straší obce. Prodělají na něm a nadspotřebu to nezmírní. Ekonews [online]. 2022-11-04 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ a b Sběr textilu k recyklaci bude povinný. Systém bude částečně dotovat módní průmysl. Radio Wave [online]. 2023-12-05 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ a b ČR, MŽP. Povinný sběr textilu začne platit od roku 2025. První volbou by ale měla být cirkulární druhá šance. http:// [online]. 2023-12-05 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ Velvyslanci při EU schválili nová pravidla pro nakládání s odpady a recyklaci. www.consilium.europa.eu [online]. Rada Evropské unie, 2018-02-23 [cit. 2024-05-01]. Dostupné online.
- ↑ a b Nötzold: Handbuch der Streichgarn- und Vigognespinnerei, Fachbuchverlag Leipzig 1970, str. 78-79
- ↑ Recyklace textilu [online]. Dimatex, 2017 [cit. 2017-09-02]. Dostupné online.
- ↑ Study on the technical, regulatory, economic and environmental effectiveness of textile fibres recycling, Publications Office 2021, ISBN 978-92-76-31368-7 str. 60
- ↑ World’s first fully automated textile sorting plant in Malmö [online]. Recycling Magazine, 2021-02-18 [cit. 2024-05-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Efficient Recognition and Automatic Sorting Technology [online]. Science Direct, 2022-05-31 [cit. 2024-05-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Fibersort® technology [online]. Fibersort, 2023 [cit. 2023-06-14]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Technologies for sorting end of life textiles [online]. Research Gate, 2014-05-19 [cit. 2024-05-30]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Zpracování odpadů [online]. TU Liberec, 2011-03-07 [cit. 2017-09-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-09-08.
- ↑ Utilization of Cotton Spinning Mill Wastes [online]. Intech Open, 2019-03-19 datum přístupu = 2019-10-20. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Entwicklung einer Hochleistungsmaschine [online]. FONA, 2017 [cit. 2017-09-02]. Dostupné online. (německy)
- ↑ Schneidemaschinen [online]. Pierret, 2017 [cit. 2017-09-02]. Dostupné online. (německy)
- ↑ Kießling/Matthes: Textil- Fachwörterbuch, Berlin 1993, ISBN 3-7949-0546-6, str. 232
- ↑ Wulfhorst: Textile Fertigungsverfahren, Hanser 1998, ISBN 3-446-19187-9
- ↑ Multifilament-Hersteller [online]. Kunststoff Forum, 2012-03-19 [cit. 2017-09-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-09-08. (německy)
- ↑ Mit Recyclinggarn Econyl [online]. raumausstattung, 2017 [cit. 2017-09-02]. Dostupné online. (německy)
- ↑ recycling garn [online]. Etsy, 2017 [cit. 2017-09-02]. Dostupné online. (německy)
- ↑ A Four Year Global Collaboration [online]. H+M, 2017 [cit. 2017-09-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-09-08. (anglicky)
Související články
- Recyklace
- Textilní vlákno
- Netkané textilie
- Vigoň
- Frikční předení
- Bezvřetenové předení
- Mykaná příze
- Second hand
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu recyklace textilií na Wikimedia Commons
- inOdpady: Nová technologie na podporu třídění a recyklace textilního odpadu