Aleksandr Mikulin
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5c/%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%80_%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%80%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87_%D0%9C%D0%B8%D0%BA%D1%83%D0%BB%D0%B8%D0%BD.jpg/220px-%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%80_%D0%90%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%80%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%87_%D0%9C%D0%B8%D0%BA%D1%83%D0%BB%D0%B8%D0%BD.jpg)
Aleksandr Aleksandrovitš Mikulin (ven. Алекса́ндр Алекса́ндрович Мику́лин, 2. helmikuuta 1895, Vladimir – 13. toukokuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen lentokoneiden voimalaitteiden suunnittelija.
Vuonna 1915 Mikulin alkoi työskennellä venäläisessä Automoottoreiden tieteellisessä instituutissa, jota johti Stetškin. Se kehitti ensimmäisen venäläisen lentokonemoottorin vuonna 1916.
Vuosina 1925–1928 Mikulin kehitti Hugo Junkersin moottoreiden pohjalta AM-13-moottorin, joka oli V-12-moottori, joka kehitti 880 hv. Tänä aikana Saksa ja Neuvostoliitto toimivat yhteistyössä Ententen ja Yhdysvaltain pyrkiessä lakkauttamaan lentokoneteollisuuden Saksassa.
Mikulin alkoi kehittää moottoreita Lentomoottoreiden keskusinstituutissa. Ensimmäinen oli Mikulin AM-34. Tunnetuin oli Mikulin AM-38.
1943 Mikulinista tuli Tiedeakatemian jäsen.
Toisen maailmansodan jälkeen Mikulin kehitti suihkumoottoreita. 1950-luvulla hän ja Sergei Tumanski maailman tehokkaimman suihkumoottorin, Mikulin AM-3M, jonka työntövoima oli 95 000 Newtonia. Sitä käytti Tupolev Tu-104.
Mäntämoottorit
- Mikulin AM-34 Tupolev ANT-25:een
- Mikulin AM-35
- Mikulin AM-38 Iljušin Il-2:een
- Mikulin AM-39
- Mikulin AM-42
Suihkumoottorit
- Mikulin AMBS-3
- Mikulin AM-3 Tupolev Tu-104:ään
Aiheesta muualla
- Aleksandr Mikulin (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
|