Guicho
Guicho | |
---|---|
Avaintiedot | |
Alkuperämaa | ![]() ![]() |
Määrä | ei Suomessa |
Rodun syntyaika | ikivanha |
Alkuperäinen käyttö | metsästys |
Nykyinen käyttö | jäniksenmetsästys |
Muita nimityksiä | Can Guicho, Quisquelo, Coelleiro |
FCI-luokitus | ei |
Ulkonäkö | |
Paino | uros 8–12 kg, narttu 6-10 kg |
Säkäkorkeus | uros 34-42 cm, narttu 30-38 cm |
Väritys | yksi-, kaksi- tai kolmivärinen |
Infobox OK |
Guicho (can guicho) eli quisquelo on galicialainen jäniksen ajoon käytettävä metsästyskoira. Se ei ole FCI:n eikä Real Sociedad Canina de España:n hyväksymä, mutta sillä on Galician hallituksen antama paikallinen tunnustus alueen alkuperäisenä koirarotuna[1]. Sillä on myös oma rotuyhdistys Club de Raza do Can Guicho ou Quisquelo.
Ulkomuoto
Guicho on pieni koira, joka on tyypiltään kuin terrierin ja podencon välimuoto. Eniten se muistuttaa međimurjenkoiraa. Urosten säkäkorkeus on 34–42 cm ja paino 8–12 kg. Nartuilla samat mitat ovat 30–38 cm ja 6–10 kg. Karva on keskipitkää ja tiheää. Se voi olla joko yksi-, kaksi- tai kolmivärinen. Yksiväriset koirat ovat selvästi muita yleisempiä. Esimerkiksi juovikkaita ja harmahtavia yksilöitä esiintyy. Korvat liikkuvat herkästi eri suuntiin, mistä johtuu myös rodun toinen nimi coelleiro (coello = kaniini).
Luonne
Guicho on hyvin eloisa[1], valpas[1], tarkkaavainen[1] ja rohkea. Se on myös vahva ja ketterä metsästäjänä sinnikäs ja väsymätön. Se on hyvin sopeutunut työskentelemään kotialueensa karuissa, piikkipensaiden peittämissä vuoristoissa, ja se hakee riistaa ensin hiljaa ja tuoreen jäljen löydettyään ilmoittaa siitä haukkumalla.[1]
Alkuperä
Rotu on yksi Iberian vanhimmista ja polveutuu indoeurooppalaisista koirista. Keltit, germaanit ja norjalaiset viikingit[1] todennäköisesti toivat sen esi-isät mukanaan Espanjaan. Sen epäillään olevan sukua welsh corgi pembrokelle, welsh corgi cardiganille ja länsigöötanmaanpystykorvalle, vaikka se jalostettiinkin eri tarkoitukseen.
Lähteet
- Club do Can Guicho (Arkistoitu – Internet Archive)
- [1] (Arkistoitu – Internet Archive)
Viitteet
- ↑ a b c d e f Krämer, E.-M. (2009). Der grosse Kosmos Hundeführer, s. 57. Kosmos: Stuttgart.
|