Jamaikanhedelmäleikko
Jamaikanhedelmäleikko | |
---|---|
![]() | |
Uhanalaisuusluokitus | |
Elinvoimainen [1] | |
| |
Tieteellinen luokittelu | |
Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
Kunta: | Eläinkunta Animalia |
Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
Luokka: | Nisäkkäät Mammalia |
Lahko: | Lepakot Chiroptera |
Alalahko: | Pienlepakot Microchiroptera |
Heimo: | Leikot Phyllostomidae |
Alaheimo: | Stenodermatinae |
Suku: | Artibeus |
Laji: | jamaicensis |
Kaksiosainen nimi | |
Artibeus jamaicensis | |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |
Jamaikanhedelmäleikko (Artibeus jamaicensis) on leikkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”jamaikanhankko”.[3]
Levinneisyys
Jamaikanhedelmäleikko on levinnyt laajalle Keski- ja Etelä-Amerikassa.[2] Lajia esiintyy mm. Meksikosta Brasiliaan.[4]
Anatomia
Lepakon turkki on lyhyt ja samettinen, väritykseltään se on ruskea, harmaa tai musta ja ruumiin alaosa on usein vaaleampi.[5] Laji on kooltaan keskikokoinen; lepakon massa on 27–45 g. Jamaikanhedelmäleikon kyynärvarsi on 5–6,3 cm ja siipien väli 34–45 cm.
Sen siivet ovat väritykseltään mustat ja kooltaan lyhyet mutta leveät.[5] Lajille on tyypillistä myös eteenpäin taipunut ihopoimu nenässä.[4]
Elintavat
Jamaikanhedelmäleikot viihtyvät luolissa, tunneleissa, rakennuksissa ja puiden koloissa.[4] Ne elävät haaremeissa, mutta myös pariutumattomat koiraat tai naaraat saattavat muodostaa ryhmiä.[6] Ravinnokseen laji käyttää hedelmiä, kukkia ja hyönteisiä.[4] Ruoan etsintä tapahtuu usein pienissä ryhmissä.
Lajin luonnollisia vihollisia ovat pöllöt, käärmeet ja pikkujalohaukat.[6]
Lähteet
- ↑ Miller, B., Reid, F., Arroyo-Cabrales, J., Cuarón, A.D. & de Grammont, P.C.: Artibeus jamaicensis IUCN Red List of Threatened Species. Version 2022-2. 2016. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 7.1.2023. (englanniksi)
- ↑ a b Michael R. Gannon: Bats of Puerto Rico: an island focus and a Caribbean perspective, s. 82. Texas Tech University Press, 2005. ISBN 9780896725515. (englanniksi)
- ↑ Nisäkäsnimistötoimikunta 2008[vanhentunut linkki]. Luettu 20.11.2010.
- ↑ a b c d Jiří Gaisler ja Jan Zejda: Suuri eläinkirja, s. 94. suom. Mattias Toivanen, Jere Malinen ja Ismo Nuuja. WSOY, 1995. ISBN 951-0-22848-6. (englanniksi)
- ↑ a b Michael R. Gannon: Bats of Puerto Rico: an island focus and a Caribbean perspective, s. 85. Texas Tech University Press, 2005. ISBN 9780896725515. (englanniksi)
- ↑ a b Larry N. Brown: A guide to the mammals of the southeastern United States, s. 79. Univ. of Tennessee Press, 1997. ISBN 9780870499661. (englanniksi)
|