Mansour Seck
Mansour Seck (1955 Podor – 29. toukokuuta 2024[1]) oli senegalilainen laulaja ja kitaristi.[2] Hänet tunnetaan kansainvälisesti parhaiten läheisestä yhteistyöstään muusikko Baaba Maalin kanssa.[3]
Seck oli sokea.[3] Hän syntyi grioottiperheeseen ja ystävystyi läheisesti Baaba Maalin kanssa jo lapsena. Hän oppi soittamaan hoddun kaltaisia perinteisiä soittimia, mutta koki itselleen läheisemmäksi kitaran. Seck oli vuonna 1977 mukana perustamassa Baaba Maalin ja Mbassou Niangin kanssa Yeli Taaré Fouta -nimistä perinteisen musiikin kokoonpanoa.[2] Seck lähtikin Maalin kanssa ensimmäiselle kiertueelleen Länsi-Afrikassa vuonna 1977.[3] Tänä aikana hän opetti Maalille grioottiperinteitä.[2] Vuonna 1981 Maal muutti Pariisiin[3]; hän kutsui Seckin luokseen[2], ja nämä esiintyivät siellä yhdessä. Kaksikko palasi Senegaliin vuonna 1984.[3]
Seck jatkoi työskentelyä Baaba Maalin kanssa tämän yhtyeessä Daande Lenol, joka on elektroniikkaa hyödyntävä, mutta myös perinteisiä soittimia käyttänyt moderni kokoonpano. Seck esiintyi lähes kaikilla Maalin albumeilla.[3] Vuonna 1984 hän äänitti Maalin kanssa tunnetun albumin Djam Leelii, joka julkaistiin vuonna 1989. Ousmane Hamady Diopin kanssa Seck teki albumit N'der Fouta Tooro Vol. 1 (1994) ja N'der Fouta Tooro Vol. 2 (1995). Seck teki myös sooloalbumeita.[2]
Lähteet
- ↑ SENEGAL-MUSIQUE-NECROLOGIE / Décès de Mansour Seck, choriste et cofondateur du Dandé Léñol (Baba Maal) - Agence de presse sénégalaise - APS aps.sn. 30.5.2024. Viitattu 15.6.2024. (ranskaksi)
- ↑ a b c d e Mansour Seck Frank Bessem's Musiques d'Afrique, viitattu 15.1.2023
- ↑ a b c d e f Mansour Seck AllMusic, viitattu 15.1.2023
|