Pytonankeriaat
Pytonankeriaat | |
---|---|
![]() | |
Tieteellinen luokittelu | |
Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
Kunta: | Eläinkunta Animalia |
Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
Luokka: | Viuhkaeväiset Actinopterygii |
Lahko: | Ankeriaskalat Anquilliformes |
Heimo: | Pytonankeriaat Heterenchelyidae Regan, 1912 |
Suvut[1] | |
| |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OK |
Pytonankeriaat (Heterenchelyidae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista ja Tyynestämerestä.
Lajit ja anatomia
Pytonankeriaiden heimoon kuuluu kaksi sukua ja kahdeksan lajia. Lajeja ovat muun muassa karibianpytonankerias (Pythonichthys sanguineus), pienisilmäpytonankerias (P. microphthalmus) ja pytonankerias (P. macrurus). Kooltaan heimon lajit ovat keskikokoisia kaloja ja suurimmat voivat saavuttaa noin metrin pituuden. Pytonankeriaat ovat pitkulaisia käärmemäisiä kaloja, joiden pyrstö on muuta ruumista huomattavasti pidempi. Selkäevä on matala ja yhtynyt pyrstö- ja peräevien kanssa. Rinta- ja vatsaeviä ei pytonankeriailla ole. Lajien silmät ovat pienet ja suu kookas. Pytonankeriaslajeilla ei ole kylkiviivaa eikä myöskään monille muille ankeriaskalaheimoille tyypillisiä aistijärjestelmän huokosia päässä tai muualla ruumiissa. Pytonankeriaat ovat suomuttomia ja väriltään vaaleita tai punertavia.[1][2][3]
Levinneisyys ja elintavat
Suurin osa pytonankeriaslajeista elää Atlantin itäosissa Välimeri mukaan luettuna. Lisäksi niitä tavataan Karibianmereltä ja Tyynenmeren itäosista. Ne elävät trooppisissa ja matalissa vesissä. Pytonankeriaat elävät pää edellä kaivautuneena pohjaan, minkä vuoksi niiden elintavoista tiedetään vain hyvin vähän.[1][2][3]
Lähteet
- ↑ a b c Nelson, Joseph S.: Fishes of the world, s. 116. Chichester: John Wiley and Sons, 2006. ISBN 978-0-471-25031-9. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 23.05.2012). (englanniksi)
- ↑ a b Family Heterenchelyidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). Viitattu 23.5.2012. (englanniksi)
- ↑ a b Family Heterenchelyidae (PDF) FAO. Viitattu 23.05.2012. (englanniksi)
|