Vinny Appice
Vinny Appice | |
---|---|
![]() Vinny Appice Heaven and Hellin konsertissa 2007. | |
Henkilötiedot | |
Koko nimi | Vincent Samson Appice |
Syntynyt | 13. syyskuuta 1957 (ikä 66) Brooklyn, New York, Yhdysvallat |
Muusikko | |
Tyylilajit | heavy metal, hard rock |
Soittimet | rummut, perkussiot |
Yhtyeet | Black Sabbath Dio Heaven and Hell |
Aiheesta muualla | |
www.vinnyappice.com | |
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ] ![]() | |
Infobox OK |
Vincent Samson ”Vinny” Appice (joissakin krediiteissä myös ”Vinnie”; s. 13. syyskuuta 1957 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen rumpali. Parhaiten hänet muistetaan Black Sabbath- ja Dio-yhtyeiden rumpalina. Myös hänen isoveljensä Carmine Appice on rumpali.
Uran alkuajat
Appice aloitti rumpujen soiton yhdeksänvuotiaana. Häntä opetti sama opettaja kuin veljeänsä Carminea. 16-vuotiaana Appice tapasi BOMF-yhtyeensä kanssa John Lennonin Record Plant -studioilla ja Lennon pyysi heitä avustamaan häntä ja Elton Johnia studiossa. Tämän jälkeen Appice oli mukana muutamassa John Lennonin projektissa ja myös videoilla.[1]
1970-luvun puolivälissä Appice liittyi Rick Derringerin yhtyeeseen ja oli mukana kolmella albumilla. Tämän jälkeen hän perusti Axis-yhtyeen, joka levytti yhden albumin, It's a Circus World, joka julkaistiin vuonna 1978. Yhtye kuitenkin hajosi pian managerointiongelmien takia.[2]
Black Sabbathissa
1980–1982
Syksyllä 1980 Appicea pyydettiin Black Sabbathiin, jonka rumpali Bill Ward oli eronnut kesken Pohjois-Amerikan kiertuetta. Laulaja Ronnie James Dio oli maininnut Appicen nimen ja yhtyeen kiertuemanageri otti yhteyttä Appiceen ja pikaisten koesoittojen jälkeen hän liittyi Sabbathiin ja kiertue jatkui.[3][2] Mielenkiintoisesti Appicea oli hieman aiemmin kysytty Sabbathin ex-laulajan Ozzy Osbournen uuteen sooloyhtyeeseen. Hän oli kuitenkin kuullut veljeltään, että Osbourne oli "täysin hullu tyyppi", ja ei näin ottanut tarjousta vastaan.[2]
Hän oli mukana vuoden 1981 Mob Rules- ja vuoden 1982 Live Evil -albumeilla. Ennen live-albumin julkaisua Dio kuitenkin erotettiin yhtyeestä albumin riitaisten miksaussessioiden jälkeen.[3] Sabbathin kitaristi Tony Iommi ja basisti Geezer Butler syyttivät Dioa sekä myös Appicea omien osuuksiensa korostamisesta miksauksessa, ja varsinkin Dion välit Butleriin ja Iommiin olivat tulehtuneet yhtyeen loppuaikoina.[3] Tämän jälkeen Dio perusti Dio-yhtyeen ja pyysi Appicen mukaan rumpaliksi. Appice suostui, koska halusi työskennellä Dion kanssa jatkossakin.
1991–1992
Ronnie James Dio oli palannut Black Sabbathin laulajaksi vuoden 1990 lopulla. Yhtyeessä oli tuolloin rumpalina Cozy Powell, mutta koska hänen ja Dion välit olivat kireät ja lisäksi myöhemmin Powell loukkaantui ratsastusonnettomuudessa, niin yhtye pyysi Appicen hänen tilalleen.[3] Kokoonpano levytti Dehumanizer-albumin, joka ei ollut kaikkien toivoma menestys vahvasta materiaalista huolimatta. Lisäksi kokoonpanon vanhat riidat alkoivat jälleen nousta esiin ja viimeiseksi niitiksi tuli ex-laulajan Ozzy Osbournen kutsu tulla lämmittelemään häntä hänen "jäähyväiskonsertteihinsa" Costa Mesaan marraskuussa 1992. Dio ei tähän suostunut ja noissa konserteissa hänen tilallaan nähtiin Rob Halford. Pian tämän jälkeen Appice ja Dio kokosivat Dio-yhtyeen uudelleen.
1998–1999
Black Sabbath oli tehnyt paluun alkuperäisellä kokoonpanollaan vuonna 1997. Rumpali Bill Ward sai kuitenkin lievän sydänkohtauksen keväällä 1998 ja ei pystynyt osallistumaan Sabbathin kesäkiertueelle ja näin ollen yhtye pyysi jälleen Appicen apuun. Appice oli mukana yhtyeen vuoden 1998 Euroopan kiertueella varsinaisena rumpalina ja oli myös varamiehenä vuoden 1999 Pohjois-Amerikan kiertueella, jos Ward ei pystyisikään soittamaan vielä kokonaista kiertuetta.[2]
Dio-yhtyeessä
1983–1989
Ronnie James Dio ja Appice perustivat Dio-yhtyeen vuonna 1983 erottuaan Black Sabbathista. Kitaristiksi tuli nuori irlantilainen Vivian Campbell ja basistiksi skotti Jimmy Bain, joka oli soittanut Dion kanssa Rainbow-yhtyeessä 1970-luvulla. Yhtyeen kolme ensimmäistä albumia Holy Diver (1983), The Last in Line (1984) ja Sacred Heart (1985) saivat hyvän vastaanoton ja myivät myös hyvin. Appice ja yhtye olivat myös mukana Dion organisoimassa Hear ’n Aid -hyväntekeväisyysprojektissa, joka levytti "Stars"-kappaleen.
Vuoden 1987 Dream Evil ei menestynyt enää aiempien albumien tavoin ja Ronnie James Dio päätti uudistaa yhtyettä radikaalisti ottamalla mukaan nuoria soittajia ja tämän myötä myös Appice jätti yhtyeen vuonna 1989.[2]
1993–1998
Erottuaan jälleen Black Sabbathista Dio ja Appice kokosivat Dio-yhtyeen uudelleen. Kitaristiksi tuli Tracy G ja basistiksi Jeff Pilson. Kokoonpano julkaisi studioalbumit Strange Highways (1993) ja Angry Machines (1996), jotka edustivat aiempaa raskaampaa linjaa, sekä live-albumin Inferno - The Last in Live (1998).
Dio-yhtyeen suosio ei kuitenkaan ollut tuolloin enää 1980-luvun veroista ja yhtye keikkaili lähinnä klubeilla ja pienemmillä areenoilla. Tähän kyllästyneenä Appice otti vastaan Black Sabbathin tarjouksen tulla tuuraamaan Bill Wardia vuoden 1998 kesän Euroopan kiertueelle.[2]
Heaven & Hell-yhtyeessä
2006–2010
Vuonna 2006 uutisoitiin, että Black Sabbathin Heaven and Hell -albumin tehnyt kokoonpano (Dio, Iommi, Butler ja Ward) lähtee kiertueelle vuonna 2007 nimikkeellä Heaven & Hell promotoidakseen Sabbathin The Dio Years -kokoelmaa. Tämä ei kuitenkaan aivan toteutunut, sillä Ward jäi pian pois projektista ja hänen tilalleen palasi luonnollisesti Vinny Appice. Tämä oli myös loogisempaa, sillä kokoonpano tulisi soittamaan vain Dion aikaisia Sabbath-kappaleita, joilla suureksi osaksi Appice oli alun perinkin ollut rumpalina.
Kokoonpano sai hyvän vastaanoton ja se julkaisi kaksi live-cd/dvd:tä sekä hyvin vastaanotetun studioalbumin The Devil You Know (2009) ja teki useita kiertueita. Yhtyettä kohtasi kuitenkin takaisku, kun vuoden 2009 syksyllä Diolla todettiin vatsasyöpä, johon hän lopulta kuoli toukokuussa 2010. Heaven & Hell soitti vielä yhden konsertin Dion muistolle kesällä 2010 High Voltage -festivaalilla. Glenn Hughes ja Jørn Lande lauloivat.
Muut yhtyeet ja projektit
1990-luvun alussa Appice oli mukana Mandy Lionin ja Jimmy Bainin kanssa World War III -nimisessä yhtyeessä, joka julkaisi samannimisen albumin. 2000-luvulla hän oli mukana 3 Legged Dogg -yhtyeessä yhdessä Bainin, Carlos Cavazon ja Chas Westin kanssa sekä Big Noize -projektissa, jonka muut jäsenet olivat Cavazo, Joe Lynn Turner ja Phil Soussan. Appice on vuosien varrella vieraillut myös useiden muiden artistien albumeilla.
Appicen viimeisin yhtye on nimeltään Kill Devil Hill, jossa hänen lisäkseen soittavat Rex Brown, Dewey Bragg ja Mark Zawon. Yhtyeen debyyttialbumi julkaistiin toukokuussa 2012.
Appice osallistuu usein myös "Drum Wars"-nimisiin rumpunäytöksiin yhdessä veljensä Carminen kanssa. Vinny pitää myös omia rumpuklinikoita.
Vuonna 2012 uutisoitiin myös, että Dio-yhtyeen elossa olevat alkuperäisjäsenet (Appice, Campbell, Bain sekä kosketinsoittaja Claude Schnell) lähtevät kiertueelle ja esittävät Dio-yhtyeen alkuajan materiaalia.[4]
Soittotyyli
Appice tunnetaan tavastaan lyödä rumpuja voimalla.[2] Hän on vuosien aikana käyttänyt isoja rumpusettejä, joissa on varsinkin useita tom tom -rumpuja mutta kuitenkin vain yksi bassorumpu. Appicen soittaminen näyttää eleettömältä ja kuulostaa raskaalta mutta on kuitenkin myös monipuolista filleineen, ja hänen jalkatekniikkaansa on myös kehuttu. Hänen Black Sabbathin ja Dion albumeilta tuttu rumpusoundinsa on hyvin tunnistettava. Hän käyttää dDrums-yhtiön rumpuja.[2] Aiempina vuosina hän on käyttänyt myös Ludwigin ja DW:n rumpuja.
Tunnustukset
Vuonna 2017 Appice nimettiin Hall of Heavy Metal Historyn jäseneksi.[5]
Yksityiselämä
Appice on sukujuuriltaan amerikanitalialainen, ja hän on naimisissa Justine Appicen kanssa.[6]
Diskografia
- 1976 - Derringer - Derringer
- 1977 - Derringer - Sweet Evil
- 1977 - Derringer - Live
- 1978 - Axis - It's a Circus World
- 1980 - Ray Gomez - Volume
- 1981 - Black Sabbath - Mob Rules
- 1982 - Black Sabbath - Live Evil
- 1982 - Bruzer - Round One
- 1983 - Dio - Holy Diver
- 1984 - Dio - The Last in Line
- 1985 - Dio - Sacred Heart
- 1986 - Hear ’n Aid - Stars
- 1986 - Dio - Intermission (ep)
- 1987 - Dio - Dream Evil
- 1989 - War & Peace - The Flesh and Blood Sessions
- 1990 - World War III - WWIII
- 1992 - Black Sabbath - Dehumanizer
- 1993 - Dio - Strange Highways
- 1996 - Dio - Angry Machines
- 1998 - Dio - Inferno - Last in Live
- 2000 - Bedazzled-soundtrack
- 2001 - Lana Lane - Project Shangri-La
- 2002 - Mark Boals - Edge of the World
- 2003 - Erik Norlander - Music Machine
- 2006 - Powerzone Project - Powerzone Project
- 2006 - 3 Legged Dogg - Frozen Summer
- 2007 - Black Sabbath - The Dio Years (kokoelma + 3 uutta kappaletta)
- 2007 - Black Sabbath - Live at Hammersmith Odeon (nauhoitettu 1981–1982)
- 2007 - Heaven & Hell - Live from Radio City Music Hall (CD/DVD)
- 2009 - Heaven & Hell - The Devil You Know
- 2010 - Heaven & Hell - Neon Nights – Live at Wacken (CD/DVD)
- 2010 - Dio - Dio at Donington UK: Live 1983 & 1987
- 2012 - Kill Devil Hill - Kill Devil Hill
Lähteet
- ↑ http://www.drummerworld.com/drummers/Vinnie_Appice.html artikkeli Drummerworld-sivustolla
- ↑ a b c d e f g h http://www.ultimate-guitar.com/interviews/interviews/vinny_appice_ronnie_was_into_heavy_music_and_thats_all_i_liked_to_play.html (Arkistoitu – Internet Archive) Appicen haastattelu Ultimate Guitar.com-sivustolla, kesäkuu 2011
- ↑ a b c d Garry Sharpe-Young: Never Say Die 1979–1997, RockDetector, 2003
- ↑ http://www.classicrockmagazine.com/news/viv-campbell-reboots-original-dio/ artikkeli aiheesta Classic Rock-lehdessä
- ↑ First Ever Hall of Heavy Metal History a Rockstar-Studded Success 8.2.2017. The Hall of Heavy Metal History. Viitattu 1.10.2018. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
- ↑ http://www.bravewords.com/features/1000912 (Arkistoitu – Internet Archive) haastattelu Brave Words -sivustolla
Aiheesta muualla
- Viralliset kotisivut
|
|
|