Artur Adson
Artur Adson | |
![]() | |
Artur Adson (balról második ülve) a Siuru mozgalom társtagjaival 1917-ben | |
Született | 1889. február 3.[1][2][3][4] Tartu |
Elhunyt | 1977. január 5. (87 évesen)[1][2][3][4] Stockholm[5] |
Állampolgársága | |
Házastársa | Marie Under (1924–1977) |
Foglalkozása | |
Iskolái | Tartui Egyetem |
Kitüntetései | Fehér Csillag érdemrend IV. osztálya![]() |
Sírhelye | Skogskyrkogården (Kvarter 23 gravnummer 408) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Artur Adson témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Artur Adson (született Karl Arthur Adson; Tartu, 1889. február 3. – Stockholm, 1977. január 5.) észt költő, író és színházi kritikus.
Élete
Korai évek
Tartuban született 1889. február 3-án, kisgyermekként a rokonainál nőtt fel. Az árvák alapfokú iskolájába járt Tartuban és Sännában. Võruban a megyei iskolát, Pszkovban a földmérőképző iskolát (1910) végezte el. A diploma megszerzése után először Pszkovban dolgozott földmérnökként. 1925–26-ban irodalmat tanult a Tartui Egyetemen. Újságíró és színházi kritikus is volt Észtországban és Oroszországban. 1913-ban találkozott jövendőbeli feleségével, Marie Underrel, akivel 1927-ben házasodtak össze. 1935-től az Észt Művelődésügyi Minisztérium propagandaosztályán dolgozott. 1939-ben elnyerte az Észt Köztársaság Fehér Csillag érdemrendjének IV. osztályát.
Irodalmi karrier
1917-ben jelent meg első verseskötete, melyet még hat követett. Ugyanettől az évtől kezdve a Siuru irodalmi mozgalom tagja volt, amely nagy befolyást gyakorolt az észt irodalomra. Később szintén aktívan tevékenykedett a Tarapita mozgalomban. Ezen felül az egyik legkiemelkedőbb költő volt, aki dél-észt nyelvjárásban írt, ő lett az észt nyelvjárási líra úttörője. Mint konzervatív színházi és irodalomkritikus befolyást gyakorolt az Észt Köztársaság kulturális életére. A két világháború közötti észt drámairodalom jelentős alakja.
Száműzetés
1944-ben, Észtország szovjet megszállásakor Artur Adson és felesége száműzetésbe menekült Svédországba. Ott talált levéltárosi állást magának. Mindketten továbbra is érdeklődtek az észt irodalom iránt. Adson 87 éves korában Stockholmban halt meg. A feleségével közös sírban a Skogskyrkogården temetőben nyugszanak.
Művei
Versek
- Henge palango (1917) A lélek tüze
- Vana laterna (1919)
- Roosikrants (1920)
- Kaduvik (1927)
- Katai, kibuvits Nink Kivi (1928)
- Pärlijõgi (1931)
- Lehekülg ajaraamatust (1937)
- Värsivakk (1959) Versvéka
- Rahumäe kannel (1973)
- Luuletused (1990)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/26/Skogskyrkog23a.jpg/250px-Skogskyrkog23a.jpg)
Drámák
- Läheb mööda (1923)
- Toomapäev (1928)
- Neli Kuningat (1931)
- Lauluisa yes Kirjaneitsi (1930) Dalapó és a Költőlány
- Iluduskuninganna (1932)
- Elav kapital (1934)
- Karu läheb mee lõksu (1936)
- Üks tuvi lendab merele (1937)
Emlékiratok
- Käsikivi (1922)
- Neli veskit (1946) Négy malom
- Väikelinna moosekant (1946) Egy kisváros ízei
- Ise idas – silmad läänes (1948) Önmaga kelet - szem a nyugaton
- Siuru-raamat (1949, 2007) Siuru-könyv
- Reisiraamat (1950) Utazási könyv
- Lahkumine (1951, 1990, 1994) Kilépés
- Kadunud maailm (1954) Az elveszett világ
Jegyzetek
- ↑ a b Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. április 27.)
- ↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
- ↑ a b Eesti biograafiline andmebaas ISIK (észt nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b Czech National Authority Database. (Hozzáférés: 2019. november 23.)
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 31.)
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben az Artur Adson című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
- Világirodalmi lexikon I. (A–Cal). Főszerk. Király István. Budapest: Akadémiai. 1970. 68. o.
További információk
- Artur Adson (angolul)
Irodalomportál
Észtország-portál