Bukovina és Dalmácia ortodox metropolitáinak székhelye
Bukovina és Dalmácia ortodox metropolitáinak székhelye | |
világörökségi helyszín | |
![]() | |
Település | Csernyivci |
Építési adatok | |
Építés éve | 1864–1882 |
Építési stílus | eklektika |
Építész(ek) | Josef Hlávka |
Hasznosítása | |
Felhasználási terület | építmények együttese |
Világörökségi adatok | |
Világörökség-azonosító | 1330 |
Típus | Kulturális helyszín |
Kritériumok | II, III, IV |
Felvétel éve | 2011 |
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Bukovina és Dalmácia ortodox metropolitáinak székhelye Pozíció Ukrajna térképén | |
![]() | |
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Bukovina és Dalmácia ortodox metropolitáinak székhelye témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Bukovina és Dalmácia ortodox metropolitáinak székhelye Csernyivciben található épületegyüttes, amelyet a keleti ortodox metropolita számára építettek 1864–1882 között Josef Hlávka(wd) cseh építész tervei alapján. A székhely épületeit, amelyek ma a Csernyivci Nemzeti Egyetemhez(wd) tartoznak, 2011-ben a világörökség részévé nyilvánították. Az UNESCO értékelése szerint az épületegyüttes „kifejezi az ortodox egyház 19. századi kulturális identitását az Osztrák–Magyar Monarchiában, a vallási és kulturális tolerancia időszakában.”[1]
Története
Miután 1775-ben a Habsburg Birodalom bekebelezte Bukovinát, 1782-ben a moldvai és bukovinai ortodox püspökség(wd) székhelyét Radócról Csernovicba tették át. A tartományi katonai igazgatás sietve székhelyet épített Dosoftei Herescu(wd) püspök számára. Az 1783-ban elkészült épület elég kopottas volt, kicsi és alacsony szobákkal és egy téglapadlózatú kis kápolnával. A nedvesség miatt az épület elgombásodott, és egyik része 1790-ben leomlott, a másik részét pedig elbontották. Így Herescu püspök és utódai, Daniil Vlahovici(wd), Isaia Băloșescu(wd) és egy ideig Eugenie Hacman(wd), kénytelenek voltak bérelt ingatlanba költözni. 1851–1852-ben Hacman püspök több feljegyzést küldött a lembergi hatóságoknak, felpanaszolva a méltatlan helyzetet. 1860-ban a vallásügyi minisztérium versenyt hirdetett az új püspöki székhely építészének kiválasztására; a megbízást Josef Hlávka cseh építész nyerte el.[2]
A tervezés során Hlávka tanulmányozta a tartomány építészeti hagyományait, és 1866-ban közzétett egy cikket a bukovinai görögkeleti egyházi építészetől.[3] Hlávka terve nem csak a püspöki palotát, tartalmazták, hanem az igazgatási épületek, gyűléstermeket, egy könyvtárat, egy kórusiskolát, egy egyházművészeti múzeumot és egy kápolnát is.[4]
Az építkezés 1864-ben kezdődött el,[5] de jelentős késedelmet szenvedett részben műszaki okok, részben Hlávka 1872-ben kezdődött betegsége, részben a Hlávka és a helyi hatóságok közötti egyet nem értés miatt, ami végül Hlávka lemondásához vezetett.[6] Hlávka utódjának, Feliks Księżarskinak(wd) a hozzá nem értése további késedelmet okozott.[7] Az épületet és a templomokat végül 1882–1883 telén szentelték fel.[8]
Az épületek között volt egy komoly teológiai kar is,[9] amelynek zsinati termében ratifikálták 1918. november 28-án Bukovina egyesülését Romániával.[10] A második világháború idején az épületeket kifosztották, és súlyos tűzkárokat szenvedtek.[11] A háború után, amikor a terület szovjet fenhatóság alá került, a teológiai kart bezárták. Az épületeket 1955-ben kezdték el restaurálni, és a város egyetemének adták át.[12] A következő időszakban az épületeket raktárként használták, és számos freskót lefestettek.[13] Az épület belsejének újjáalakítása, néhány eredeti vonás restaurálásával, 1957 és 1967 között történt, amikor az épületegyüttes kormányzati védelmet kapott. 1991-ben az épület bekerült a függetlenné vált Ukrajna állami jegyzékébe. 2004-től kezdve az épületet nagy mértékben felújították, végül 2011. június 28-án az UNESCO felvette a világörökségi helyszínek listájára.[14] 2011-ben az épületet egy internetes szavazás során beválasztották Ukrajna hét csodás kastélya és palotája(wd) közé.[15]
Leírása
Az épületegyüttes egy kiterjedt parkban,[16] egy 100 méter x 700 méter területű udvar három oldalán helyezkedik el;[17] a negyedik oldalon a magas korlátokkal összekötött főkapuk állnak. Az együttes stílusa a bizánci és mór stílus keveréke, amelyet részben az Alhambra ihletett.[18]
A kapuval szemben található a legnagyobb egyedi épület, a metropolita székhelye, amelyhez egy Szucsávai Új Szent János nagyvértanúnak(wd) szentelt kápolna is tartozik. Az épület jelenleg az egyetem Modern Nyelvek karának ad otthont.[19] Ebben van a festett mennyezetű zsinati terem (mai neve márványterem), amelyben eredetileg az osztrák uralkodók Epaminonda Bucevschi(wd) (1843–1891) által készített arcképei álltak.[20] Az épület további fontos helyiségei a volt metropolitai könyvtár (kék terem), egy kisebb gyűlésterem (vörös terem) és a volt metropolitai fogadószoba (zöld terem). Az UNESCO szakértői jelentése szerint a vörös terem "különlegesen gyönyörű fábólkészült ékszerdoboz, amelynek falfestményei a kínai vörös selyem kifinomult vágására hasonlítanak."[21]
A kaputól balra található a szeminárium épülete (az együttes jobb oldali szárnya) és ennek temploma, a Három szent főpapnak(wd) szentelt templom, amelynek freskóit Karl Jobst(wd) és más művészek készítették.[22]
Az udvar szemközti oldalán (az épületegyüttes bal szárnyán) található a korábbi kolostorépület, ahol az egyedem Földrajzi kara lakozik.[23] Az épület óratornyát Dávid-csillagok díszítik a csernovici zsidó közösség tiszteletére, akik hozzájárultak az együttes építéséhez.[24]
A parkban található Josef Hlávka 1937-ben állított mellszobra.[25]
Képek
- A metropolita székhelye
- Márványterem
- Vörös terem
- A szeminárium
- Szemináriumi templom
- A kolostor
- A főkapu
- Hlávka-szobor
Jegyzetek
- ↑ Residence of Bukovinian and Dalmatian Metropolitans. whc.unesco.org (Hozzáférés: 2021. április 19.)
- ↑ Luceac 2008 : 79.; Chuchko 2012 : 11.
- ↑ Chuchko 2012 : 14.
- ↑ Chuchko 2012 : 20-21.
- ↑ Chuchko 2012 : 26.
- ↑ Chuchko 2012 : 44-48
- ↑ Chuchko 2012 . 50.
- ↑ Chuchko 2012 : 74.
- ↑ Hlazovy 2008 : 155.
- ↑ Luceac 2008 : 81.
- ↑ Hlazovy 2008 : 162.
- ↑ Chuchko 2012 : 125.
- ↑ UNESCO 2011 : 332.
- ↑ Chuchko 2012 : 130-134.
- ↑ Митрополичий палац у Чернівцях. 7chudes.in.ua (Hozzáférés: 2021. április 19.)
- ↑ Hlazovy 2008 : 160–161.
- ↑ UNESCO 2011: 331.
- ↑ Luceac 2008 : 80.
- ↑ Hlazovy 2008 : 152.
- ↑ Hlazovy 2008 : 153.
- ↑ UNESCO 2011 : 331.
- ↑ Hlazovy 2008 : 158.
- ↑ Hlazovy 2008 : 155.
- ↑ UNESCO 2011 : 331.
- ↑ UNESCO 2011 : 332.
Fordítás
Ez a szócikk részben vagy egészben a Residence of Bukovinian and Dalmatian Metropolitans című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
- ↑ Chuchko 2012: Mihaylo Chuchko: Резиденція Православних Митрополитів Буковини і Далмації - The Residence of the Orthodox Metropolitans of Bukovyna and Dalmatia. Tr. Inna Rumiga and Tetyana Vintoniuk. Chernivtsy: Nashi Knigi. 2012.
- ↑ Hlazoviy 2008: A tour of Chernivtsi and Bukovyna. Ed. Andriy Hlazoviy. Kyiv: Baltia-Druk. 2008. ISBN 978-966-8137-40-2
- ↑ Luceac 2008: Ilie Luceac: Două monumente de cult construite de arhitectul ceh Josef Hlavka la Cernăuți. Monumentul, X. évf. 2. sz. (2008) 79–86. o.
- ↑ UNESCO 2011: Evaluation Report by ICOMOS on Residence of Bukovinian and Dalmatian Metropolitans. whc.unesco.org (Hozzáférés: 2021. április 19.)
Világörökség-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap