DEC J-11
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/50/J11_top.jpg/220px-J11_top.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/J11_bottom.jpg/220px-J11_bottom.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/KL_DEC_J11.jpg/220px-KL_DEC_J11.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/1831VM1.jpg/220px-1831VM1.jpg)
A J-11 – kódnevén „Jaws” – egy a 16 bites PDP–11 utasításkészlet-architektúrát (ISA) implementáló mikroprocesszor-csipkészlet, amely a Digital Equipment Corporation és a Harris Semiconductor közös fejlesztésének eredményeként készült el és jelent meg 1983-ban. Megjelenésekor 3,75 Mhz-es órajelen működött, ami a későbbi modellekben különböző javításoknak köszönhetően 4,5 MHz-re emelkedett. Ez volt a DEC negyedik és egyben az utolsó PDP–11-es mikroprocesszor-kialakítása és az első CMOS technológiával megvalósított processzor a DEC-nél: az ezt megelőző, szintén PDP–11-es architektúrát megvalósító F-11 „Fonz” processzor NMOS technológiával készült.[1][2] Ez egy felsőkategóriás csipkészlet, amely a PDP-11/70 számítógép teljesítményét és jellemzőit néhány integrált áramkörben egyesíti. Ennek megfelelően a J-11-ben megjelentek a 11/70-es architekturális jellemzői: a kettős regiszterkészlet,[3] az adatmező, a felügyelői üzemmód és még olyan modernebb fejlesztések is, mint az SMP (symmetric multiprocessing, szimmetrikus többprocesszoros működés) támogatás.[2] A PDP-11/73, PDP-11/83 és Professional 380 gépekben használták fel.
A csipkészlet három csipből áll, amelyekből az egyik kialakítás többszörözhető: a vezérlőcsip – ez max. 3 példányban lehet jelen a rendszerben –, az adatút csip és az opcionális FPA lebegőpontos gyorsító. A lábnélküli keramikus tokozású adatút csip és egy vezérlő csip egyetlen keramikus hibrid DIP hordozóra van szerelve. A vezérlő csip a vezérlő szekvenszert és a mikrokód ROM-ot foglalja magában. A rendszerhez egy opcionális különálló lebegőpontos gyorsító (FPA) csip csatlakozhat, amely szabványos DIP tokozással készült. Az adatút és vezérlő csipeket a Harris gyártotta CMOS eljárással (double-poly 4μ P-kutas CMOS), míg az FPA a Digital „ZMOS” NMOS technológiájával készült. Az adatút csip 40 000 tranzisztort tartalmaz, mérete 8,48 × 7,11 mm; a vezérlőcsip 80 000 tranzisztort tartalmaz, mérete 6,4 × 6,86 mm; az FPA csipje 7,37 × 6,6 mm méretű és 34 000 tranzisztorból áll.[2]
A kialakítás eredetileg támogatta több vezérlőcsip elhelyezését is, ami lehetővé tette volna a különböző utasításkészlet-bővítések használatát, mint például a Commercial Instruction Set (CIS, kereskedelmi utasításkészlet), ám ilyen kiegészítő vezérlőcsip nem készült.
Jegyzetek
- ↑ Dirk Oppelt: The DEC F-11 PDP Microprocessor (angol nyelven). cpu-collection.de, 2003. (Hozzáférés: 2014)
- ↑ a b c Bob Supnik: J-11 (1983) (angol nyelven). SIMH documentation. Trailing-Edge.com, 2008. február 24. (Hozzáférés: 2014)
- ↑ DCJ11 Microprocessor User's Guide / 1.2 General purpose registers (angol nyelven) (pdf) pp. 15–17. Digital Equipment Corporation, Bitsavers, 1983
Fordítás
Ez a szócikk részben vagy egészben a DEC J-11 című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
További információk
- DCJ11 Microprocessor User's Guide (angol nyelven) (pdf). Manuals pp. 1–262. Digital Equipment Corporation, Bitsavers, 1983. (Hozzáférés: 2014) – a J11 kézikönyve
Kapcsolódó szócikkek
- PDP–11
- Digital Equipment Corporation
Informatikai portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap