Gyergyay Árpád
Gyergyay Árpád | |
Született | 1881. április 27. Kolozsvár |
Elhunyt | 1952. április 1. (70 évesen) Kolozsvár |
Állampolgársága | |
Nemzetisége | magyar |
Gyermekei | Gyergyay Ferenc Pál |
Foglalkozása | orvos, orvosi szakíró, pedagógus |
Iskolái | Kolozsvári Magyar Királyi Ferenc József Tudományegyetem (–1904, orvostudomány) |
Sírhelye | Házsongárdi temető |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Gyergyay Árpád (Kolozsvár, 1881. április 27. – Kolozsvár, 1952. április 1.) orvos, orvosi szakíró. A fül-orr-gégészeti vizsgálatok és azok betegségeinek gyógyítása területén ért el kiváló eredményeket. Gyergyay Ferenc Pál apja.
Életpályája
Szülővárosában az Unitárius Kollégium neveltje (1899), orvosi oklevelét a kolozsvári egyetemen szerezte (1904), ahol a biológus Apáthy István, a belgyógyász Purjesz Zsigmond és a kórbonctanos Buday Kálmán tanítványa. Egészségtan-tanári, majd sebészműtői és tisztiorvosi minősítést is szerzett, később pedig megkezdte szakosodását a fül-orr-gégészetben. Ösztöndíjjal Bécsben, Freiburgban, Bernben, Bázelben szakklinikákon dolgozott, hazatérve a sebészeti klinika adjunktusa, 1916-tól egyetemi rendkívüli tanár; 1919 és 1940 között magánkórházat vezetett. 1940-től a fül-orr-gégészet professzora, 1943-tól az orvosi kar dékánja, 1945 után magángyakorlatot folytatott.
1940–1944 között a kolozsvári magyar egyetem tanára volt, de 1945-ben az igazoló eljárások során "politikailag megbízhatatlanként" eltávolították a tantestületből.[1]
Gazdag gyakorlóorvosi és sebészi tevékenysége mellett már diákkorától tudományos munkát végzett. Első szakmai dolgozatát az Orvosi Hetilap közölte 1904-ben. Tudományos közleményei magyarországi (Orvosi Hetilap, Magyar Orvosi Archívum, Orvosképzés) és külföldi szaklapokban (párizsi, berlini, római, stockholmi, bécsi, lipcsei fül-orr-gégészeti közlönyökben) jelentek meg. Munkásságából kiemelkedik az orrgarat, a tuba és a hátsó orr-részek vizsgálómódszerének kidolgozása, ehhez különleges műszert gyártott. Eljárását külföldi szakértők is átvették. Behatóan tanulmányozta és elsőként írta le a fülkürt-mozgásokat, kidolgozta a hallószerv új boncolási módját, valamint önálló eljárását az orr és a melléküregek érzéstelenítésére; az 1940-es években új halláselmélet megteremtésére tett kísérletet.
Emlékezete
A Házsongárdi temetőben, családi sírban nyugszik.[2] A Magyar Unitárius Egyház nevezetes tagjai között tartja számon.[3]
Fontosabb munkái
- Új utak a fülkürt megismerésére (Budapest, 1932);
- Hanghullámok hatásmódja a csigára (Ifj. Gyergyay Árpáddal, Kolozsvár, 1947);
- Irányhallás. Távolsághallás. Térhallás (Ifj. Gyergyay Árpáddal, Kolozsvár, 1948).
Társasági tagság
- Az EKE fürdőosztályának elnöke;
- Az EME Orvosi Szakosztályának tagja.
- A román, magyar, német, osztrák, francia, olasz fül-orr-gégészeti társaságok tagja.
Díjak, elismerések
- Corvin-koszorú (1940)[2]
Jegyzetek
- ↑ Vincze Gábor: A romániai magyar kisebbség történeti kronológiája, 1944 – 1953. Budapest – Szeged, 1994.
- ↑ a b Gyergyai Árpád, ifj. orvos, fül-orr-gégész, rinológus. nevpont.hu. [2019. február 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2019. február 11.)
- ↑ Híres unitáriusok. unitarius.org. (Hozzáférés: 2019. február 11.)
Források
- Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés II. (G–Ke). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1991. ISBN 973-26-0212-0
További információk
- -f -y (Kristóf György): Lettországból Kolozsvárra jött meggyógyulni. Keleti Újság, 1931. szeptember 6.
- Gaal György: A tudós-orvos. Igazság, 1981. április 19.;
- Gaal György: A két Gyergyay. A Hét, 1981/26.
Erdély-portál
Orvostudományi portál