Le Cordon Bleu
![]() | Hasonló cikkcímek és megnevezések: Le Cordon Bleu Konyhaművészeti Főiskola (egyértelműsítő lap) |
Le Cordon Bleu | |
![]() | |
A párizsi campus 2012-ben | |
Alapítva | 1895 |
Hely | Franciaország, Párizs |
Típus |
|
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Le Cordon Bleu Pozíció Franciaország térképén | |
![]() | |
![]() | |
A Le Cordon Bleu weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Le Cordon Bleu témájú médiaállományokat. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Le_duc_de_Saint-Aignan_donnant_%C3%A0_Rome_au_prince_Vaini_le_cordon_de_l%27ordre_du_Saint-Esprit.jpg/220px-Le_duc_de_Saint-Aignan_donnant_%C3%A0_Rome_au_prince_Vaini_le_cordon_de_l%27ordre_du_Saint-Esprit.jpg)
A Le Cordon Bleu (kiejtése: lə kɔʁdɔ̃ blø, franciául „a kék szalag”) a francia konyhát oktató nemzetközi iskolahálózat. A campusoknak húsz országban több mint húszezer hallgatója van.
Története
Az intézményhálózat neve közvetve a francia lovagokból álló Szentlélek-rend elnevezéséből ered. A tagokat a kék szalagon függő Szentlélek-kereszttel tüntették ki; egy történet szerint a csoport fényűző díszebédjeiről (cordons bleus) vált ismertté. Ugyan a francia forradalom alatt a monarchiát és a rendet felszámolták, a „cordons bleus” elnevezés a kiváló francia konyha, a 19. században a kék szalag pedig általánosságban a kiválóság jelzője lett. Marthe Distel a 19. század végén La Cuisinière Cordon Bleu néven indított magazint.[1]
A Le Cordon Bleu intézményt Marthe Distel és Henri-Paul Pellaprat 1895-ben alapították Párizsban, majd az 1930-as évek végén Distel halálával egy katolikus árvaházhoz került,[2] akiktől a második világháború végén Madame Brassart megvásárolta. 1984-ben, 87 évesen nyugdíjba vonult; az iskolát André J. Cointreau, a Cointreau likőr és a Rémy Martin konyak megalkotóinak leszármazottja vásárolta meg.[3]
Más országokban
1933-ban Dione Lucas öregdiák segédkezett az angliai campus megnyitásában.[4]
Az Amerikai Egyesült Államok intézményeit a Career Education Corporation működtette;[5] a licenc értékét 2009-ben 135 millió dollárra becsülték.[6] Az oktatási minisztérium által elfogadott foglalkoztatási szabályok miatt a cég a 16 telephelyének értékesítéséről döntött; mivel nem találtak vevőt,[5][7][8] 2015. december 16-án bejelentették, hogy intézményeik 2017 végén megszűnnek, elég időt adva a hallgatóknak tanulmányaik befejezésére (az utolsó évfolyam 2016 januárjában indult).[5][7][9] 2016 januárjában a szövetségi tőzsdefelügyelet bekérte az iskolahálózat működtetésére vonatkozó 2014. negyedik negyedévi dokumentumokat.[10]
A New Yorkban működő Le Cordon Bleu Inc. közvetítésével az USA-ból továbbra is lehetőség van valamely külföldi tagintézménybe jelentkezni.[11]
Kampuszok
- Európa
- Isztambul, Törökország
- London, Egyesült Királyság
- Madrid, Spanyolország
- Párizs, Franciaország
- Észak-Amerika
- Mexikóváros, Mexikó
- Ottawa, Kanada
- Dél-Amerika
- Lima, Peru
- Rio de Janeiro, Brazília
- São Paulo, Brazília
- Ázsia
- Bangkok, Thaiföld
- Bejrút, Libanon
- Gurugrám, India
- Kaohsziung, Kínai Köztársaság
- Kuala Lumpur, Malajzia
- Manila, Fülöp-szigetek
- Sanghaj, Kína
- Szöul, Dél-Korea
- Tokió, Japán
- Ausztrália
- Óceánia
- Wellington, Új-Zéland
Művészeti alkotásokban
Az intézmény kulcsszerepet játszik a Julia Child memoárján alapuló, 2009-ben megjelent Julie és Julia – Két nő, egy recept című filmben.[12] Más alkotások története szerint a főszereplő a Le Cordon Bleu hallgatója volt (például Nick Nack Az aranypisztolyos férfi]ben, vagy Dev D a Maacher Jhol játékfilmben).
Az iskola szerepel Kathleen Flinn The Sharper Your Knife, the Less You Cry című könyvében is.[13]
Nevezetes személyek
- Csaba dalla Zorza
- David Burtka
- Gastón Acurio
- Giada De Laurentiis
- Jesselyn Lauwreen
- Julia Child
- Mary Berry
- Renatta Moeloek
- Sicily Sewell
Jegyzetek
- ↑ A Brief History (angol nyelven). Ibiblio. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Justin Spring: The Gourmands’ Way: Six Americans in Paris and the Birth of a New Gastronomy. (hely nélkül): Farrar, Straus and Giroux. 2017.
- ↑ Scott Kraft: Market Scene: French Liquor Scion Prospers by Striking Out on His Own: Andre Cointreau cooks up new profits from century-old Cordon Bleu school. (angol nyelven). Los Angeles Times, 1995. július 25. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Dione Lucas and L’Ecole du Cordon Bleu (angol nyelven). Adgita Diaries, 2008. január 11. [2009. június 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ a b c Ashley A. Smith: Career Ed Closing Down Le Cordon Bleu Operations (angol nyelven). Inside Higher Ed, 2015. december 17. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Career Education Corporation Announces Purchase of Le Cordon Bleu Brand Rights for Culinary Education Programs (angol nyelven). Career Education Corporation, 2009. augusztus 5. [2016. augusztus 26-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ a b Acknowledgment of Career Education Corporation’s announcement (angol nyelven). Le Cordon Bleu, 2015. december 17. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Janel Davis: Le Cordon Bleu culinary colleges for sale (angol nyelven). The Atlanta Journal-Commission, 2014. december 19. [2015. július 22-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Le Cordon Bleu to End Culinary Classes in U.S. (angol nyelven). NBC, 2015. december 16. [2015. december 19-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Perdoceo Education Corporation (PRDO) – FORM 8-K | Current report (angol nyelven). Seeking Alpha. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ Le Cordon Bleu USA (angol nyelven). Le Cordon Bleu. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ William Grimes: Julia Child’s Memoir of When Cuisine Was French for Scary (angol nyelven). The New York Times, 2006. április 8. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
- ↑ ’The Sharper Your Knife, the Less You Cry’ (angol nyelven). National Public Radio, 2007. október 29. (Hozzáférés: 2022. december 13.)
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Le Cordon Bleu című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
További információk
- Hivatalos honlap (angolul)