Lotus 21
Lotus 21 | |
![]() | |
Gyártási adatok | |
Versenysorozat | Formula–1 |
Gyártó | Team Lotus |
Előző | Lotus 18 |
Következő | Lotus 24 / Lotus 25 |
Műszaki adatok | |
Motor | Coventry Climax FPF |
Tömeg | 455 kg |
Gumik | Dunlop |
Versenyeredmények | |
Csapat(ok) | ![]() |
Pilóták | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Első verseny | ![]() |
Utolsó verseny | ![]() |
Futott versenyek | 15 |
Győzelmek | 1 |
Dobogós helyezések | 3 |
Edzéselsőségek | 0 |
Leggyorsabb körök | 1 |
A Lotus E21egy Formula–1-es versenyautó, amit a Team Lotus tervezett. Innes Ireland és Jim Clark mellett az amerikai Jim Hall, a belga Willy Mairesse, az angol Stirling Moss, a svájci Jo Siffert és két dél-afrikai, Neville Lederle és Ernie Pieterse versenyzett az autóval 1961 és 1965 között.[1]
Történelme
Az angol tervezőzseni és csapattulajdonos, Colin Chapman elképzelései alapján készült. A 455 kilogrammos autót 2,5 literes, 240 lóerős Coventry-Climax FPF4-es motor hajtotta, amelynek erejét egy ötfokozatú sebességváltón keresztül vitték a Dunlop abroncsokra. Debütálására az 1961-es Monacói Nagydíjon került sor, ahol Innes Irelanden kívül a skót Jim Clark hajtotta. Az 1965-ös Dél-Afrikai Nagydíjig összesen 15 alkalommal vetették be. A gyári Lotus istállón kívül az Ecurie Nationale Suisse, az Ecurie Filipinetti, a Lawson Organisation és a Scuderia Scribante csapatok használták, továbbá háromszor Formula–1-en kivül versenyeztek vele.[2]
1961. október 8-án Innes Ireland megszerezte Formula–1-es pályafutása egyetlen világbajnoki futamgyőzelmét az autóval. Történt mindez az Egyesült Államok Nagydíján, Watkins Glenben. A Watkins Glenben aratott diadalon kívül két dobogós helyezést értek el vele, mindkettőt 1961-ben Jim Clarkkal a Holland GP-n Zandvoortban és a Francia GP-n Reimsben.[3]
Eredményei
(Táblázat értelmezése)
(Félkövér: pole-pozícióból indult; dőlt: leggyorsabb kört futott)
Év | Csapat | Motor | Gumi | Versenyzők | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1961 | Team Lotus | Climax Straight-4 | D | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | ITA | USA | |||
![]() | Ki | 4 | 10 | NC | 1 | |||||||||
![]() | 10 | 3 | 12 | 3 | Ki | 4 | Ki | 7 | ||||||
![]() | Ki | |||||||||||||
Rob Walker Racing Team | ![]() | Ki | ||||||||||||
1962 | NED | MON | BEL | FRA | GBR | GER | ITA | USA | RSA | |||||
Ecurie Nationale Suisse | ![]() | DNQ | 10 | 12 | ||||||||||
Jim Hall | ![]() | DNS | ||||||||||||
Ernest Pieterse | ![]() | 10 | ||||||||||||
Neville Lederle | Climax V8 | ![]() | 6 | |||||||||||
1963 | Lawson Organisation | Climax Straight-4 | MON | BEL | NED | FRA | GBR | GER | ITA | USA | MEX | RSA | ||
![]() | Ki | |||||||||||||
1965 | Lawson Organisation | RSA | MON | BEL | FRA | GBR | NED | GER | ITA | USA | MEX | |||
![]() | DNQ | |||||||||||||
Scuderia Scribante | ![]() | DNQ |
Források
Külső hivatkozások
- A Lotus 21 történelme
Formula–1-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap