Beiarelva
![Norges flagg](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Flag_of_Norway_%28ef2b2d_for_red_%26_002868_for_blue%29.svg/22px-Flag_of_Norway_%28ef2b2d_for_red_%26_002868_for_blue%29.svg.png)
![Kart](https://maps.wikimedia.org/img/osm-intl,12,67.034543,14.585323,290x290.png?lang=local&domain=no.wikipedia.org&title=Beiarelva&revid=23542771&groups=_724ff813f585518678e85c3fe34e8da11cece372)
Beiarelva
67°02′04″N 14°35′07″Ø
Beiarelva (eller Storåga) er et ca. 56 kilometer langt vassdrag i Beiarn kommune i Nordland fylke. Elva følger hoveddalføret i Beiarn og renner ut i Beiarfjorden ved Tvervik. Den har sitt utspring øverst i Beiardalen, innenfor Saltfjellet-Svartisen nasjonalparks grenser.
Fiske
Beiarelva er ei populær elv for lakse- og sjøørretfiske. I tillegg har elva en stamme av sjørøye, men det ble innført en totalfredning av denne i 2008. Elva har en lakseførende strekning på 27,5 kilometer, fra utløpet til Høgforsen ved Tollå. I tillegg er også 3 kilometer av sideelva Tollåga, og 0,6 kilometer av sideelva Store Gjeddåga lakseførende.[trenger referanse]
I 1981 ble lakseparasitten Gyrodactylus salaris påvist i elva. Dette førte til at laksebestanden i elva ble sterkt redusert i løpet av 80-årene. I 1989 ble alt laksefiske i Beiarelva forbudt. Elva ble rotenonbehandlet i 1994. Etter 7 år, i 2001, ble elva friskmeldt for gyro og den ble igjen åpnet for laksefiske.[trenger referanse]
Referanser
- ^ «NVE Atlas». Nedbørfelt. Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 12. juli 2015
Eksterne lenker
- Hjemmesiden til Samarbeidsorninga for Beiarelva.
- NVE-dok nr. 12 2002, Høringsdokument: Utvidet beskrivelse av Beiarelva[død lenke]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ad/Beiarelva_ved_Segelfjell.jpg/250px-Beiarelva_ved_Segelfjell.jpg)