Beitstadfjorden
Beitstadfjorden | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Land | Norge | ||
![]() Beitstadfjorden 63°53′00″N 11°00′00″Ø |
Beitstadfjorden er den innerste fjordarmen av Trondheimsfjorden i kommunene Steinkjer, Inderøy og Indre Fosen.[1][2] Fjorden har en lengde på 28 km fra sørvest til nordøst, og en bredde på 6–8 km. Den delen av fjorden som ligger øst for Stornesøra og Hammer i Sør-Beitstad heter Steinkjerfjorden.
Fjorden har innløp via Skarnsundet i sør og strekker seg nordøstover til sentrum av Steinkjer. Helt i vest går fjordarmen Verrasundet sørover til Verrabotn, mens armen Beitstadsundet strekker seg nordover til Hjellbotn og Vellamelen i nord.[3]
I Inderøy ligger tettstedet Kjerknesvågen på sørsiden av fjorden. En annet sted i Inderøy er Breivika. I Verran ligger Follafoss på nordsiden av fjorden.
Det sørsamiske navnet på fjorden ble notert av Qvigstad med grov lydskrift: bęistǫn šō̈ve.[4]
Samferdsel
Flere veier går langs fjorden, slik at det er mulig å kjøre rundt den. Med utgangspunkt i Steinkjer by med klokka vil veiene være:
- I øst: Europavei 6 går langs østsiden til Vist
- I sør: Fylkesvei 761, Fv235, Fv229 og Fv231 til Letnes, veien forlater her fjorden og går via fylkesvei 755 til Skarnsundbrua. Fv1911 går videre i langs Skarnsundet og sørenden av Beitstadfjorden til Framverran der den forlater fjorden igjen og følger Verrasundet til Verrabotn der den møter fylkesvei 720.
- I nordvest: Fylkesvei 720 følger fjorden i Verran fra Skjelstad via Follafoss til Vadaneset der den forlater fjorden og går langs vestsiden av Beitstadsundet og rundt Hjellbotn.
- I nord: Fv289 følger østsiden av Beitstadsundet til Setervika der den følger fjorden igjen, Fv285 utgjør det siste stykket mellom Skjevik og Egge i Steinkjer.
Referanser
- ^ Den Norske los. Bind 4: Farvannsbeskrivelse Statt-Rørvik. Stavanger: Norges sjøkartverk. 1992. s. 249. ISBN 8290653093.
- ^ Johan O. Jensen (1993). Trøndelag - sett fra luften. Oslo: Hjemmets bokforl. s. 125. ISBN 8259012634.
- ^ Beitstadfjorden på Norgeskart.no fra Statens kartverk
- ^ Qvigstad, Just (1893). Nordische Lehnwörter im Lappischen. s. 332.