CARE Norge
CARE Norge | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Org.form | Stiftelse | ||
Org.nummer | 995722186 | ||
Stiftet | 17. juni 2010[1] | ||
Land | Norge | ||
Hovedkontor | Oslo | ||
Peter Skovholt Gitmark | |||
Medlemskap | RORG-samarbeidet (ukjent–2021) | ||
Antall ansatte | 27[2] (2019) | ||
Nettsted | care.no (no) care.no (en) | ||
CARE Norge er en norsk hjelpeorganisasjon som kjemper for fattige kvinners rettigheter. Det er en selvstendig, frivillig stiftelse som driver langsiktig utviklings- og nødhjelpsarbeid i blant annet Afghanistan, Myanmar, Burundi, Den demokratiske republikken Kongo, Mali, Niger, Rwanda, Syria, Jemen, Jordan, Tanzania og Uganda. Arbeidet finansieres av private givere i Norge, i tillegg til Norad og Utenriksdepartementet. CARE samarbeider også med flere store næringslivsaktører.
Organisasjonen ble opprettet 30. september 1980 med Torkild Skallerud som direktør. Kaj-Martin Georgsen har vært generalsekretær siden september 2020. Hans forgjengere har blant annet vært Gry Larsen, Torild Skogsholm og Marte Gerhardsen.
Hjelpeorganisasjonen er ikke er tilsluttet noe politisk parti, religiøs gruppering eller ideologi. Den kjemper for kvinners rettigheter og for at alle skal leve et verdig liv. CAREs grunnprinsipp er at kvinner som får hjelp og muligheter, selv finner veien ut av fattigdommen, skaper et bedre liv for seg og familien sin og utfordrer maktforhold og tradisjoner som undertrykker og ødelegger.
CAREs hovedarbeidsområder er kvinners rettigheter, mødredødelighet, vold mot kvinner, spare- og lånegrupper (en form for mikrofinans), forebygging av kriser og nødhjelp.
CARE Norge er en del av CARE International, en av verdens største bistandsorganisasjoner. Det finnes totalt 14 nasjonale CARE-organisasjoner som til sammen utgjør CARE International. Disse 14 organisasjonene finansierer nødhjelp og langsiktig utviklingsarbeid i 90 land. I 2014 nådde CAREs hjelp flere enn 72 millioner mennesker. 96 prosent av dem som jobber i CARE, er lokalt ansatte.
Spare- og lånegrupper
Spare- og lånegrupper er CAREs viktigste verktøy i kampen mot fattigdom. Gruppene er CAREs egen mikrofinansmetode som ble utviklet i Niger for snart 20 år siden. Disse gruppene er lokale sparebanker, som eies og drives av fattige kvinner. CAREs mål er at kvinnene skal klare seg selv økonomisk, noe som betyr mat på bordet, helsetjenester til barna og utdanning til hele familien. CARE gir ikke penger til gruppene, men lærer kvinnene å spare og låne fra egen lomme. Et viktig grep i spare- og lånegruppene til CARE er at deltakerne ikke får mulighet til å låne mer enn de klarer å betale tilbake. Renten fastsettes av medlemmene selv, som en forsikring mot gjeldsslaveri.
Historie
CARE ble etablert i 1945 av 22 nordamerikanske organisasjoner som ønsket å hjelpe Europa etter andre verdenskrig. Mange var immigrantorganisasjoner der medlemmene ønsket å bistå sine hjemland.
CARE-pakker til Norge
Norge mottok 300 000 CARE-pakker med mat, klær, bøker og leker i perioden 1946–50. Det var daværende statsminister Einar Gerhardsen som skrev under på avtalen. CARE-pakkene ble et symbol på medfølelse og sjenerøsitet. Mens Marshall-hjelpen var støtte fra amerikanske myndigheter til den norske staten, var CARE-pakkene hjelp fra menneske til menneske. «Every CARE-package is a personal contribution to the world peace our nation seeks. It expresses America’s concern and friendship in a language all peoples understand,» sa president John F. Kennedy i 1962.
Senere, da Vest-Europa var kommet på fote igjen etter andre verdenskrig, rettet organisasjonen blikket mot andre verdensdeler som hadde behov for hjelp. Rollen som nødhjelps- og bistandsaktør ble for alvor slått fast i 1970-årene.
Navnet
Det opprinnelige navnet var «C.A.R.E – Cooperative for American Remittances for Europe». Senere ble navnet endret til «Co-operative for Aid and Relief Everywhere».
TV-aksjonen
I 2009 ble CARE tildelt TV-aksjonen på NRK TV 18. oktober. Aksjonen samlet inn 194 millioner kroner til CAREs arbeid for jenters og kvinners rettigheter og muligheter. Midlene brukes i ti land, og det overordnede målet er å styrke kvinnenes stilling i samfunnene. Felles for alt arbeidet er tanken om at økt likestilling best oppnås ved å engasjere menn.
CARE hadde igjen TV-aksjonen i 2019[3]. Målet er å gi minst 400 000 kvinner i noen av verdens mest sårbare områder muligheten til å oppfylle sin rett til å stå på egne ben.