Gerald Finley
Gerald Finley | |||
---|---|---|---|
Født | 30. jan. 1960[1][2]![]() Montréal[3] | ||
Beskjeftigelse | Operasanger ![]() | ||
Utdannet ved | Royal College of Music University of Ottawa King's College National Opera Studio | ||
Nasjonalitet | Canada | ||
Utmerkelser | Offiser av Order of Canada Kommandør av Order of the British Empire | ||
Musikalsk karriere | |||
Instrument | Vokal | ||
Stemmetype | Bassbaryton | ||
Nettsted | http://www.geraldfinley.com/ | ||
IMDb | IMDb |
Gerald Hunter Finley (født 30. januar 1960) er en kanadisk operasanger (baryton).
Biografi
Finley ble født i Montreal og studerte musikk ved St. Matthew's Anglican Church, Ottawa, University of Ottawa, King's College, Cambridge og Royal College of Music i London, og sikret seg en plass i National Opera Studio. Hans onkel og tidligere organist i Westminster Abbey, Sir William McKie, som bodde de siste årene i Ottawa, oppmuntret ham til hans tidlige musikalske aktiviteter.[4]
Finley er spesielt kjent for sine tolkninger av Mozart-roller som Guglielmo, Papageno, Figaro, grev Almaviva og Don Giovanni. Han debuterte ved Salzburger Festspiele i 1991 og kom tilbake ved flere anledninger siden den gang, blant annet som grev Almaviva i 2007 og 2009, Don Giovanni i 2011 og Don Alfonso i Così fan tutte i 2013. I 2017 mottok han kritikerros for skildringen av Aribert Reimanns Lear.
Han debuterte i New York i Metropolitan Opera den 24. januar 1998 som Papageno i Die Zauberflöte. Deretter har han spilt tittelrollen som Don Giovanni, Marcello i Puccinis La bohème, og tittelrollen som Rossinis Guillaume Tell ved Metropolitan Opera.[5]
Etter å ha utvidet sitt repertoar sang Finley tittelrollen som Eugene Onegin ved Royal Opera House, Covent Garden i mars 2008. Dette var andre gang han sang en Tsjajkovskij-rolle for Royal Opera; den første var prins Yeletsky, fra Pique Dame. I 2011 sang han Hans Sachs i Glyndebourne Opera-produksjonen av Die Meistersinger von Nürnberg, til kritisk anerkjennelse.[6]
Finley debuterte ved Wiener Staatsoper som grev Almaviva i Le nozze di Figaro den 3. juni 2012.
Finley har høstet kritisk ros i både opera og konsert. Etter et foredrag i Carnegie Hall i mars 2007, ble han berømmet av New York Times-kritiker Bernard Holland for å ha en "bass-baryton av lett luksus" og at hans "følsomhet begynner med ordets fremtredelse."[7] Hans skildring av Schumanns Dichterliebe i Wigmore Hall i 2006 ble også høyt rost.
Finleys stemme finnes på en rekke innspillinger, inkludert flere soloalbum på Hyperion-etiketten, inkludert Bach-kantater, sanger av Barber, Ives og Ravel, Schuberts Schwanengesang og Winterreise, Brahms'Vier ernste Gesänge og Schumanns Dichterliebe og Liederkreis.[8]
I juni 2014 ble han utnevnt til offiser av Order of Canada.[9]
Finley ble utnevnt til Commander for Order of the British Empire (CBE) under Birthday Honours i 2017 (Storbritannia) for tjenester til opera.[10]
Finley fremførte ridderen Gurnemanz i en påske-produksjon av Wagners Parsifal ved Wiener Staatsoper i april 2017.
I august 2019 fremførte Finley baryton-soloen i BBC Proms-forestillingen av William Waltons Belshazzar's Feast.
I september 2020, under COVID-19-pandemien, spilte Finley hovedrollen i Ridder Blåskjeggs borg i en London Symphony Orchestra-forestilling som ble gjort tilgjengelig online.[11]
Innspillinger (utvalg)
- Franz Schubert: Winterreise, akkompagnert av Julius Drake (Hyperion, 2014)
- Songs by Samuel Barber, akkompagnert av Julius Drake (Hyperion, 2007)
- Maurice Ravel: sanger, akkompagnert av Julius Drake (Hyperion, 2009)
- Wigmore (Hall) Live, sanger av Tsjajkovskij, Musorgskij og Rorem, akkompagnert av Julius Drake (Wigmore Live, 2008)
- Ives: sanger (vol.11), Romanzo di Central Park med Gerald Finley, akkompagnert av Julius Drake (Hyperion, 2008)
- Vaughan Williams: The Pilgrim's Progress, dirigert av Richard Hickox (Chandos, 1998)
Referanser
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 4. mai 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ Discogs, Discogs artist-ID 848554[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 17. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gurewitsch, Matthew (5. november 2010). «A Long Way From Boy Chorister». The New York Times (engelsk). ISSN 0362-4331. Besøkt 30. september 2021.
- ^ «Metropolitan Opera Association». archives.metoperafamily.org. Arkivert fra originalen 12. august 2018. Besøkt 30. september 2021.
- ^ «Die Meistersinger von Nürnberg | Glyndebourne». web.archive.org. 25. juni 2011. Arkivert fra originalen 25. juni 2011. Besøkt 30. september 2021.
- ^ Holland, Bernard (26. mars 2007). «A Vocalist Who Relishes the Poetry». The New York Times (engelsk). ISSN 0362-4331. Besøkt 30. september 2021.
- ^ «Artist Index – Alphabetical – Complete - Hyperion Records - CDs, MP3 and Lossless downloads». www.hyperion-records.co.uk. Besøkt 30. september 2021.
- ^ Greenfield, Samuel (30. juni 2014). «Rick Mercer and Chris Hadfield among Order of Canada recipients». The Toronto Star (engelsk). ISSN 0319-0781. Besøkt 30. september 2021.
- ^ «Page B8 | Supplement 61962, 16 June 2017 | London Gazette | The Gazette». www.thegazette.co.uk. Besøkt 30. september 2021.
- ^ Coghlan, Alexandra. «Unobtrusively filmed, powerfully performed but still unsatisfying: LSO's Bluebeard reviewed | The Spectator». www.spectator.co.uk (engelsk). Besøkt 30. september 2021.
Eksterne lenker
- (en) Offisielt nettsted
- (en) Gerald Finley på Internet Movie Database
- (en) Gerald Finley hos The Movie Database
- (en) Gerald Finley på Apple Music
- (en) Gerald Finley på Discogs
- (en) Gerald Finley på MusicBrainz
- (en) Gerald Finley på Spotify
- (en) Gerald Finley på Songkick
- (en) Gerald Finley på AllMusic