Romolo Carboni
Romolo Carboni | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 9. mai 1911![]() Fano | ||
Død | 2. sep. 1999![]() Fano | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest (1934–) ![]() | ||
Embete |
| ||
Nasjonalitet | Italia (1946–1999) Kongedømmet Italia (1911–1946) | ||
Utmerkelser | Storkors av Republikken Italias fortjenstorden (1972) | ||
Romolo Carboni på Commons |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/89/Romolo_Carboni_Sandro_Pertini.jpg/300px-Romolo_Carboni_Sandro_Pertini.jpg)
Romolo Carboni (født 9. mai 1911 i Fano i Italia, død 2. september 1999 i Fano) var en italiensk katolsk prelat fra den katolske kirke som viet hele sin karriere til Den hellige stols diplomatiske tjeneste. Han ble titulærerkebiskop i 1953 og tjente som apostolisk nuntius fra 1953 til 1986, til sist i 17 år som apostolisk nuntius til Italia.
Liv og virke
Bakgrunn
Romolo Carboni ble ordinert til prest den 31. mars 1934. For å forberede seg på en diplomatisk karriere gikk han inn på det pavelige diplomatakademi i 1934..[1] Han begynte i den diplomatiske tjenesten 15. september 1937.
Hans tidlige oppdrag var posteringer til Haiti, USA, og i Roma fra 1945 til 1953.[2]
Apostolisk delegat til Australia, New Zealand og Oceania, titulærerkebiskop
Den 28. september 1953 utnevnte pave Pius XII ham til titulærerkebiskop av Sidon og apostolisk delegat til Australia, New Zealand og Oceania.[3] Han ble bispeviet den 25. oktober 1953 av kardinal Pietro Fumasoni Biondi. Medkonsekrerende var kurieerkebiskop Antonio Samorè og biskop Vincenzo Del Signore av Fano.
I 1961 ble en samling taler han holdt mens han var på disse poster publisert på engelsk som An Apostolic Delegate Speaks, med en bokomslag som sa «En våken, progressiv katolsk erkebiskop sier sin mening».[4] Han var en kraftfull taler og behersket engelsk flytende. I Australia var han en tydelig offentlig talsmann for lekkatolske politiske organisasjoner,[2] med innfallsvinkler som de australske biskopene motarbeidet.
Én studie tegner et negativt bilde av Carbonis status: «Det er ikke klart at Carboni var godt ansett i Vatikanet .... Det ser ut til at Carbonis tilsynelatende selvpromotering opprørte noen av hans geistlige kolleger .... Carboni var ikke en stor hit i Roma.» Vatikanet avviste til slutt hans standpunkt.[5]
Nuntius til Peru
Den 2. september 1959 utnevnte pave Johannes XXIII ham til apostolisk nuntius til Peru.[6] Hans støtte til politiske og kirkekonservative viste seg å være kontroversiell.[7]
Nuntius til Italia
Den 23. april 1969 utnevnte pave Paul VI ham til apostolisk nuntius i Italia.[8]
Han trakk seg etter utnevnelsen av sin etterfølger, Luigi Poggi, den 19. april 1986.[9]
Han døde 2. september 1999 i ein fødeby, Fano.[10]
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
- Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
- Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
- Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
- Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
- Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) *1621
- Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
- Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
- Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
- Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
- Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
- Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
- Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
- Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
- Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
- Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
- Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
- Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
- Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
- Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
- Erkebiskop Romolo Carboni (1911-1999) *1953[11]
Referanser
- ^ «Pontificia Accademia Ecclesiastica, Ex-alunni 1900 – 1949» (italiensk). Pontifical Ecclesiastical Academy. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ a b Duncan, Bruce (2001). Crusade Or Conspiracy?: Catholics and the Anti-Communist Struggle in Australia. UNSW Press. s. 220. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ Acta Apostolicae Sedis (PDF). XXXXV. 1953. s. 624. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ An Apostolic Delegate Speaks: Addresses of Romolo Carboni, apostolic delegate to Australia, New Zealand, and Oceania, 1953-1959. Paterson, New Jersey: St. Anthony's Guild. 1961.
- ^ Henderson, Gerard (2015). Santamaria: A Most Unusual Man. Melbourne University Publishing. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ Acta Apostolicae Sedis (PDF). LII. 1960. s. 364. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ Sharp, Daniel A. (1972). U.S. Foreign Policy and Peru. University of Texas Press. s. 388–9.
- ^ Acta Apostolicae Sedis (PDF). LXI. 1969. s. 352. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ Acta Apostolicae Sedis (PDF). LXXVIII. 1986. s. 480. Besøkt 25. november 2019.
- ^ Acta Apostolicae Sedis (PDF). XCI. 1999. s. 1024. Besøkt 1. mai 2020.
- ^ carboni, lest 22. februar 2024