Thomas Beaufort, hertug av Exeter
Thomas Beaufort, hertug av Exeter | |||
---|---|---|---|
Født | 1377[1]![]() Château de Beaufort | ||
Død | 31. des. 1426![]() Greenwich | ||
Beskjeftigelse | Militært personell, dommer ![]() | ||
Embete |
| ||
Ektefelle | Lady Margaret de Neville[2][3] | ||
Far | John av Gaunt[2][4] | ||
Mor | Katherine Swynford[2][4] | ||
Søsken | 8 oppføringer Katarina av Lancaster Philippa av Lancaster Joan Beaufort, grevinne av Westmorland[2] Elizabeth av Lancaster Henrik IV av England Thomas Swynford John Beaufort, 1. jarl av Somerset[2] Henry Beaufort[2] | ||
Barn | Henry de Beaufort[4] | ||
Nasjonalitet | Kongeriket England | ||
Gravlagt | Bury St Edmunds Abbey | ||
Utmerkelser | Hosebåndsordenen | ||
Våpenskjold | |||
![]() |
Thomas Beaufort, hertug av Exeter, (født ca. januar 1377[5][6] på Château de Beaufort i Anjou i Frankrike, død 31. desember 1426 på Greenwich manor i Kent i England) var en engelsk militærleder under Hundreårskrigen og kortvarig Englands lordkansler.
Liv og virke
Bakgrunn
Han var den tredje av fire barn født av John av Gaunt, hertug av Lancaster, og hans elskerinne Katherine Swynford. Broren Henry Beaufort skulle bli en av den katolske kirkes kardinaler.[trenger referanse]
For å sanere deres problematiske herkomst ble foreldrene gift i 1396, og han og hans søsken ble legitimert ved to separate anledninger, i 1390 og igjen i 1397. Han giftet seg med datteren til Sir Thomas Neville (død 1387)[7] av Hornby, Margaret Neville (født ca. 1384),[8] som fødte ham en sønn, Henry Beaufort. Barnet døde som ung.
Under Henrik IV
Etter sin halvbror Henrik IVs tronbestigelse ble Beaufort slått til ridder av Hosebåndsordenen. I de følgende år holdt han flere militære embeder: Konstabel av Ludlow (1402), Admiral of the North (1403), kaptein i Calais (1407), og Admiral of the North and West (1408-1413). Hans mest betydningsfulle handling i løpet av dette tiåret var å lede styrkene mot det nordlige opprør i 1405.[trenger referanse]
Han ble Englands chancellor den 31. januar 1410, et embede han beholdt til 5. januar 1412[9] i en periode da kong Henrik hadde problemer med geistligheten, og vendte deretter tilbake til militære anliggender. Senere i 1412 ble han opphøyd til jarl av Dorset.[10]
Under Henrik V
Ved Henrik Vs tronbestigelse ble Beaufort utnevnt til kongens stedfortreder i Aquitania (1413) og deretter kaptein i Harfleur (1415). Han tilbragte de neste årene i Normandie som kongens stedfortreder (1416). Han ble opphøyet til hertug av Exeter i 1416.[trenger referanse]
Beaufort var tilbake i England i 1417, mens kongen var i Normandie, men måtte håndtere problemer i Skottland. I 1418 dro han tilbake til Normandie med en stor styrke og deltok i beleiringene av Évreux, Ivry og Rouen. Etter Rouens fall i 1419 var han kaptein i byen og erobret flere av de mindre normanniske byer. Endelig, i 1419, inntok han den store festning Château Gaillard, midtveis mellom Rouen og Paris, etter en seks måneder lang beleiring.[trenger referanse]
I løpet av denne tid førte Henrik V en politikk om å skape normanniske titler til sine aristokrater, og således ble Beaufort opphøyet til greve av Harcourt i 1418.
I 1420 hjalp Beaufort med å forhandle Troyestraktaten. Det neste året ble han tatt til fange i slaget ved Baugé, der hans nevø Thomas av Lancaster, 1. hertug av Clarence, ble drept.
Under Henrik VIs umyndighet
Beaufort var en av eksekutorene av Henrik Vs testamente og vendte derfor tilbake til England i 1422. Han satt i regjeringsrådet under den spede kong Henrik VI, skjønt det er sanssynlig at han tilbrakte noen tid i Frankrike.
Rollefiguren Exeter i William Shakespeares skuespill Kong Henrik V er basert på Beaufort, skjønt Beaufort faktisk ikke ble opphøyd til hertug av Exeter før etter slaget ved Agincourt. I 1415 ble han jarl av Dorset.
Død
Han døde den 31. desember 1426.[11][8] Den 27. desember 1426 eller 1. januar 1427 er blitt foreslått som alternative datoer.[6][12]
Han ble gravlagt i Bury St Edmunds Abbey i Bury St Edmunds i Suffolk.
Referanser
- ^ Genealogics, genealogics.org person ID I00028592, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d e f Kindred Britain[Hentet fra Wikidata]
- ^ The Peerage person ID p10208.htm#i102079, besøkt 7. august 2020[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c The Peerage[Hentet fra Wikidata]
- ^ Richardson, D. (2011). Kimball G. Everingham, red. Magna Carta Ancestry. 2 (2nd utg.). Salt Lake City. s. 542. ISBN 978-1-4499-6638-6.
- ^ a b Weir, A. (2002). Britain's Royal Families: The Complete Genealogy. ch. 3
- ^ Douglas Richardson, Royal Ancestry: A Study In Colonial And Medieval Families, 2013, Vol.
- ^ a b Richardson 2011, s. 542.
- ^ Powicke, F.; Fryde, E.B. (1961). Handbook of British Chronology (2nd utg.). London: Royal Historical Society. s. 85.
- ^ http://aalt.law.uh.edu/AALT4/H5/CP40no609/aCP40no609fronts/IMG_0152.htm ; 8th entry, plaintiff ; 1413
- ^ Cokayne, G. (1926). V. Gibbs, red. The Complete Peerage. 5 (2nd utg.). London: St. Catherine Press. s. 204.
- ^ Round, J. (1885). «Beaufort, Sir Thomas (d. 1427), Duke of Exeter». I Stephen, Leslie. Dictionary of National Biography. 4. London: Smith, Elder & Co.