Wilhelm von Tangen Hansteen
Wilhelm von Tangen Hansteen | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 11. mai 1896[1]![]() Oslo | ||
Død | 6. sep. 1980[2][1]![]() Oslo | ||
Beskjeftigelse | Jurist, offiser ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | Krigsskolen | ||
Nasjonalitet | Norge | ||
Gravlagt | Vestre gravlund | ||
Utmerkelser | Kommandør med stjerne av St. Olavs Orden Kommandørridder av Order of the Bath Kommandør av Æreslegionen Sverdordenen Ridder av 1. klasse av Finlands hvite roses orden (1940)[3] | ||
Militær grad | Generalmajor | ||
Deltok i | Andre verdenskrig | ||
Wilhelm von Tangen Hansteen på Commons |
Wilhelm von Tangen Hansteen (født 11. mai 1896 i Kristiania, død 6. september 1980 i Oslo) var en norsk offiser og jurist som var Norges forsvarssjef 1942-1944.[4]
Liv og virke
Hansteen var utdannet fra Krigsskolen, Den militære høyskole og cand.jur. fra Universitetet i Oslo. Han arbeidet som dommerfullmektig, deretter i Generalstaben fra 1931. I perioden 1936–1941 var han militærattaché i Finland.
Hansteen ivret for Finlands sak under vinterkrigen, og det var mye hans fortjeneste at Norge i hemmelighet og i strid med sin nøytralitet forsynte finnene med artilleri og ammunisjon.
I 1942 ble Hansteen utnevnt til generalmajor, forsvarssjef og sjef for den nyopprettede norske Forsvarets overkommando i London.[5]
Som forsvarssjef under andre verdenskrig ble Hansteen sentral i organiseringen av de norske styrkene i utlandet, koordineringen mellom norske og britiske militære myndigheter og planleggingen av frigjøringen av Norge. I 1944 overtok kronprins Olav som forsvarssjef mens Hansteen ble nestkommanderende,[4] hovedsakelig for å gi overkommandoen mer diplomatisk tyngde.
I 1945 ble Hansteen generalinspektør for Heimevernet. Han var 1947–1948 sjef for Tysklandsbrigaden, generalløytnant og hærsjef 1948–1956. Fra 1956 og inntil han ble pensjonert i 1966 var Hansteen generalkrigskommissær.
Hansteen var kommandør med stjerne av St. Olavs Orden og Knight Commander av den britiske Order of the Bath, kommandør av den franske ordenen Æreslegionen. Han mottok andre ordener, bl.a. storkorset av den svenske Sverdordenen.
Referanser
- ^ a b Norsk biografisk leksikon, Norsk biografisk leksikon ID Wilhelm_Hansteen, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Store norske leksikon, Store norske leksikon-ID Wilhelm_von_Tangen_Hansteen[Hentet fra Wikidata]
- ^ Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, side(r) 140[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Færøy, Frode (1994). Frigjøringen. no#: Norges hjemmefrontmuseum. ISBN 8291107033.
- ^ Olav Riste: "London-regjeringa", Oslo: Samlaget, 1995, s. 182.
Litteratur
- Norsk biografisk leksikon, «Wilhelm von Tangen Hansteen»
Eksterne lenker
- «Wilhelm von Tangen Hansteen», fra Store norske leksikon
- v
- d
- r
- Otto Ruge (1940)
- Wilhelm von Tangen Hansteen (1942–1944)
- kronprins Olav (1944–1945)
- Otto Ruge (1945)
- Elias Corneliussen (1946)
- Halvor Hansson (1946)
- Ole Berg1 (1946–1955)
- Finn Lambrechts1 (1955–1956)
- Bjarne Øen1 (1957–1963)
- Folke Hauger Johannessen (1964–1972)
- Herman Fredrik Zeiner-Gundersen (1972–1977)
- Sverre B. Hamre (1977–1982)
- Sven Aage Hauge (1982–1984)
- Fredrik Bull-Hansen (1984–1986)
- Vigleik Eide (1987–1989)
- Torolf Rein (1989–1994)
- Arne Solli (1994–1999)
- Sigurd Frisvold (1999–2005)
- Sverre Diesen (2005–2009)
- Harald Sunde (2009–2013)
- Haakon Bruun-Hanssen (2013–2020)
- Eirik Kristoffersen (2020–)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Flag_of_the_Norwegian_Chief_of_Defence.svg/50px-Flag_of_the_Norwegian_Chief_of_Defence.svg.png)
Portal: Andre verdenskrig