Elfi von Dassanowsky
Elfi von Dassanowsky | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Nume la naștere | Elfriede Maria Elisabeth Charlotte Dassanowsky ![]() |
Născută | [1][2][3][4][5] ![]() Viena, Republica Austriacă[1][6] ![]() |
Decedată | (83 de ani)[2][1][3][5][7] ![]() Los Angeles, California, SUA[1][8] ![]() |
Înmormântată | Cimitirul Central din Viena ![]() |
Copii | Robert von Dassanowsky[*][[Robert von Dassanowsky (American and Austrian writer and academic)|]] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Religie | Biserica Catolică ![]() |
Ocupație | pianistă producătoare de film cântăreață de operă actriță de teatru[*] ![]() |
Activitate | |
Tipul de voce | mezzo-soprană ![]() |
Instrument(e) | pian voce[*] ![]() |
Premii | Cavaler al Ordinului Artelor și Literelor[*] Medalia de merit în aur a landului Viena[*] Goldenes Verdienstzeichen der Republik Österreich[*][[Goldenes Verdienstzeichen der Republik Österreich |]] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Elfriede „Elfi” von Dassanowsky (n. , Viena, Republica Austriacă – d. , Los Angeles, California, SUA) a fost o cântăreață, pianistă și producătoare de film de origine austriacă.
Tinerețe
Elfi von Dassanowsky (cunoscută și sub numele de Elfi Dassanowsky sau Elfriede Dassanowsky) s-a născut în Viena, ca fiica lui Franz Leopold von Dassanowsky, funcționar public în Ministerul Comerțului austriac, și a Annei (n. Grünwald). Un copil-minune al pianului la vârsta de 5 ani, Elfi a urmat Institutul Sfintei Fecioare Maria din Viena (cunoscut sub numele de „Englische Fräuleins”) și a devenit, la vârsta de 15 ani, cea mai tânără femeie admisă la Academia de Muzică și Arte din Viena, până la acea dată, ca protejată a pianistului concertist, Emil von Sauer(d). În timp ce era studentă, regizorul de film Karl Hartl(d) a ales-o să-l învețe pe Curd Jürgens la pian, astfel încât să poată cânta la pian pe marele ecran în filmul biografic al lui Hartl despre Mozart și într-un musical al lui Willi Forst(d) (i-a folosit peste mult timp, la filmul de la Hollywood din 1971 Mefisto vals; The Mephisto Waltz).
Studiile și cariera timpurie a lui Dassanowsky au fost întrerupte când ea a respins calitatea de membru al organizațiilor naziste. Puternicul studio UFA din Berlin i-a oferit un contract de film la sfârșitul anului 1944, pe care ea l-a refuzat.
Carieră
În 1946, von Dassanowsky a debutat la operă în rolul Susannei în Nunta lui Figaro de Mozart la Stadttheater St. Pölten(d) și a apărut în concerte pentru Înaltul Comandament Aliat.
Dassanowsky a rămas una dintre puținele femei din istoria filmului, iar la vârsta de 22 de ani una dintre cele mai tinere, care a fondat un studio de film – Belvedere Film – primul studio nou din Viena postbelică. Alături de partenerii ei seniori, August Diglas și Emmerich Hanus(d), studioul a creat filme clasici în limba germană precum Die Glücksmühle (Moara fericirii, 1946), Dr. Rosin (1949) și Märchen vom Glück (Sărută-mă, Casanova, 1949)[9] și le-a adus lui Gunther Philipp(d) și Nadiei Tiller primele roluri de film.
Dassanowsky a jucat în opere, operete, drame și comedii teatrale, a ajutat la inițierea mai multor grupuri de teatru, a fost crainică pentru Allied Forces Broadcasting și BBC, a făcut un turneu în Germania de Vest într-un spectacol cu o singură femeie și a susținut cursuri de master de voce și pian.
În această perioadă, Dassanowsky a fost modelul exclusiv al celebrului pictor austriac Franz Xaver Wolf (1896 – 1990), a cărui lucrare cu imaginea ei se află acum în muzee și colecții private.[10]
Cu ajutorul directorului artistic Federico Pallavicini, Dassanowsky a încurajat un număr al revistei americane de scurtă durată, Flair (editat de Fleur Cowles(d)) să scrie articole despre artele din Viena postbelică și a pozat pentru ediția planificată, dar publicația a fost anulată înainte de tipărire. Expertă în tehnica pianului a lui Ignace Paderewski, pedagogia ei muzicală a continuat în anii 1950 în Canada și New York, unde s-a căsătorit și a avut un fiu și o fiică.
În acest moment, Dassanowsky s-a orientat spre design și a creat un prototip pentru haina din piele de zi pentru femei, care se află acum în colecția Muzeului de Arte Aplicate din Viena (Museum für angewandte Kunst Wien). Ea a divorțat la sfârșitul anilor 1970 și, deși nu s-a recăsătorit niciodată, a avut o legătură de scurtă durată cu autorul și actorul, prințul Heinrich Starhemberg (sau Henry Gregor, 1934–1997) de la mijlocul anilor 1990 până la moartea sa.
La Hollywood, în anii 1960, ea a rezistat să devină o starletă europeană la modă și a preferat să rămână în spatele aparatului de filmat ca antrenor vocal pentru regizorul/producătorul Otto Preminger. În 1962, a devenit cetățean naturalizat al Statelor Unite. Fiind o femeie de afaceri de succes din Los Angeles, în 1999, ea a reînființat Belvedere Film ca o companie de producție din Los Angeles/Viena împreună cu fiul ei, Robert(d). A fost producător executiv al scurtmetrajului dramatic premiat, Semmelweis (2001),[11] al comediei de spioni, Wilson Chance (2005)[12] și al mai multor lucrări în curs de desfășurare în momentul morții sale, inclusiv documentarul Felix Austria! sau Arhiducele și Herbert Hinkel (2013)[13] și o adaptare ecranizată (împreună cu fiul ei) a romanului austriac antirăzboi, Mars im Widder de Alexander Lernet-Holenia.[14]
Recunoscută la nivel internațional pentru munca sa unică de pionierat ca femeie în producția de film și ca o foarte talentată în arta și cultura austriacă postbelică, von Dassanowsky este singura femeie austriacă care a primit prestigiosul premiu Living Legacy al asociației Women's International Center și a mai fost onorată și cu Medalia UNESCO Mozart, Decorația de onoare din aur pentru serviciile aduse Republicii Austria,[15] Ordre des Arts et des Lettres(d) (Franța), medalia pentru întreaga activitate din partea Arhivei de Film din Austria, din partea statului California și a orașelor Viena și Los Angeles, unde a locuit von Dassanowsky din 1962. În plus, se spune că ea a fost nominalizată la premiul onorific Right Livelihood (Premiul Nobel alternativ) la sfârșitul anilor 1990.
Deces
În timp ce se afla în Kona, Hawaii,(d) în iulie 2007, Dassanowsky a suferit o embolie care i-a pus viața în pericol. A fost transportată cu avionul la Spitalul Queens din Honolulu și o parte a piciorului stâng a trebuit să-i fie amputată. S-a afirmat că se recuperează cu bine în Los Angeles și era de așteptat să-și continue eforturile în producția de film, precum și în promovarea artei și al UNESCO. Potrivit știrilor, vedeta amputată Heather Mills (Lady McCartney) s-a interesat personal de reabilitarea ei. Cu toate acestea, Dassanowsky a murit la 2 octombrie 2007 în Los Angeles din cauza insuficienței cardiace. A fost înmormântată într-un mormânt de onoare (în germană Ehrengrab(d)) la Zentralfriedhof (Cimitirul Central) din Viena la 25 iulie 2008.
Fundație și recunoaștere postumă
În noiembrie 2007, la Viena a fost anunțată înființarea planificată a Fundației Elfi von Dassanowsky. Aceasta dorește să continue spiritul de pionierat și creativ al regretatei artiste prin dezvoltarea de premii și granturi pentru femeile în curs de dezvoltare. Prima fază a acestui proiect a fost finalizată la sfârșitul lunii ianuarie 2009, când Fondul Elfi von Dassanowsky și-a inițiat programul de contribuții caritabile către organizații non-profit din SUA și Europa.
Trandafirul Elfi von Dassanowsky (un hibrid de trandafir de ceai – floribunda), cunoscut și sub numele de „Elfi”, a fost creat de Brad Jalbert din Canada în 2009. A fost inclus în grădina de trandafiri Peggy Rockefeller de la Grădina Botanică din New York în primăvara anului 2013.[16]
Primul Premiu Elfi von Dassanowsky pentru cea mai bună regizoare de film a fost acordat artistei norvegiene Inger Lise Hansen(d) pentru Parallax (2009) la Festivalul de Film Independent de Scurtmetraj de la Viena (Vienna Shorts(d)) în iunie 2010.
O planetă minoră/asteroid, 4495 Dassanowsky, descoperită în 1988 de astronomii japonezi Masaru Arai(d) și Hiroshi Mori(d), a fost numită în cinstea ei în 2014.[17][18]
Ea a fost numită postum membră de onoare a Asociației Producătorilor de Film din Austria (AAFP) în septembrie 2018.[19]
Note
- ^ a b c d e f KALLIOPE Austria (PDF), p. 109
- ^ a b c d Elfriede von Dassanowsky, Munzinger Personen, accesat în
- ^ a b c d Elfi von Dassanowsky, Filmportal.de, accesat în
- ^ a b Elfi von Dassanowsky, SNAC, accesat în
- ^ a b c d Elfi von Dassanowsky, Find a Grave, accesat în
- ^ „Elfi von Dassanowsky”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b „Elfi von Dassanowsky”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ „Elfi von Dassanowsky”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ Märchen vom Glück (1949) - IMDb (în engleză), accesat în
- ^ „Gallery” (în engleză). THE ELFI VON DASSANOWSKY FOUNDATION. Accesat în .
- ^ Semmelweis (Short 2001) - IMDb (în engleză), accesat în
- ^ Wilson Chance (2005) - IMDb (în engleză), accesat în
- ^ Felix Austria! (2013) - IMDb (în engleză), accesat în
- ^ Lernet-Holenia, A: Mars in Aries. Translation by Robert von Dassanowsky and Elisabeth Littell Frech. Ariadne Press 2003. ISBN 1-57241-118-X Beer, Otto F.: Lernet im Mars. Afterword to Alexander Lernet-Holenia: Mars im Widder. Wien: Zsolnay Verlag 1976, p. 261-268
- ^ „Reply to a parliamentary question about the Decoration of Honour” (PDF) (în German). p. 905. Accesat în . Mentenanță CS1: Limbă nerecunoscută (link)
- ^ Roses - Rose (Rosa 'Elfi von Dassanowsky')
- ^ International Astronomical Union Minor Planet Circular, November 6, 2014, pg. 90845
- ^ JPL Small-Body Database Browser
- ^ Association of Austrian Film Producers
Legături externe
- Premiul Women's International Center-Living Legacy
- BiografiA
- Elfi von Dassanowsky la Internet Movie Database
- Biografie de referință de film
- Elfi von Dassanowsky în Enciclopedia Austriei la AEIOU
- Biografie FemBio
- Comunicatul Agenției de Presă din Austria din 12 august 2007 Arhivat în , la Wayback Machine.
- Comunicatul Agenției de Presă din Austria din 1 octombrie 2007[nefuncțională – arhivă]
- Informații austriece despre Fundația EvD
- Fundația Elfi von Dassanowsky