Hidrură de sodiu
Hidrură de sodiu | |
![]() | |
![]() | |
Nume IUPAC | Hidrură de sodiu |
---|---|
Alte denumiri | Hidrură sodică |
Identificare | |
SMILES [H-].[Na+] | |
Număr CAS | 7646-69-7 |
PubChem CID | 24758 |
Informații generale | |
Formulă chimică | NaH |
Aspect | solid alb sau gri |
Masă molară | 23,99771 g/mol |
Proprietăți | |
Densitate | 1,396 g/cm3 |
Punct de topire | 300 °C |
Solubilitate în apă | |
reacționează | |
Pericol | |
![]() | |
Fraze R | R15 |
Fraze S | (S2), S7/8, S24/25, S43 |
![]() Pericol H260 : Dégage, au contact de l'eau, des gaz inflammables qui peuvent s'enflammer spontanément | |
NFPA 704 | |
3 3 2 ₩ | |
Sunt folosite unitățile SI și condițiile de temperatură și presiune normale dacă nu s-a specificat altfel. | |
Modifică date / text ![]() |
Hidrura de sodiu este un compus anorganic cu formula NaH, fiind o hidrură a unui metal alcalin. Este o bază puternică folosită în sinteza organică. Deși este o hidrură, se comportă ca o sare ionică, fiind compusă din ioni de Na+ și H−, spre deosebire de alte hidruri covalente, precum boranul, metanul, amoniacul sau apa. Este insolubilă în solvenți organici.
Obținere
Una dintre metodele de obținere ale hidrurii de sodiu sunt încălzirea sodiului metalic la o temperatură între 360—400 °C și trecerea sa printr-un curent de hidrogen:
De asemenea, compusul se mai poate obține și în urma reacției dintre sodiul metalic și hidroxid de sodiu:[1]
Proprietăți
Chimice
Hidrura de sodiu este o bază folosită pe larg și de mare utilitate în sinteza organică.[2] Este un compus capabil să deprotoneze o varietate de acizi slabi Brønsted, pentru a forma derivații corespunzători de sodiu. Substraturile tipice pentru acest tip de reacții conțin legături de tipul O-H, N-H, S-H, fiind astfel alcooli, fenoli, pirazoli și tioli.
Agent reducător
Hidrura de sodiu poate reduce unii compuși, însă această proprietate nu se extinde și la compușii organici. Trifluorura de bor reacționează cu aceasta, rezultând diboran și fluorură de sodiu:[3]
De asemenea, și legăturile omogene de tipul Si-Si și S-S din disilani și disulfuri pot fi reduse.
Referințe
- ^ Pradyot Patnaik. (). Handbook of Inorganic Chemicals. McGraw-Hill. pp. 850–1086. ISBN 0-07-049439-8.
- ^ Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis (Ed: L. Paquette) 2004, J. Wiley & Sons, New York. doi:10.1002/047084289.
- ^ Holleman, A. F.; Wiberg, E. "Inorganic Chemistry" Academic Press: San Diego, 2001. ISBN 0-12-352651-5.