Paklare
Paklare | |
---|---|
![]() | |
Morska paklara iz Švedske | |
Naučna klasifikacija | |
Carstvo: | Animalia |
Koljeno: | Chordata |
Potkoljeno: | Vertebrata |
Nadrazred: | Agnatha |
Razred: | Cyclostomata |
Red: | Petromyzontiformes |
Porodica: | Petromyzontidae |
Paklare (Petromyzontidae) svojim primitivnim izduženim oblikom tijela liče na jegulje. Razvojno gledano, to su vrlo primitivni pretstavnici kralježnjaka. Već 500 milijuna godina taj živi fosil se gotovo nije promijenio. Danas su sve vrste paklara toliko rijetke, da su stavljene na "crvenu listu" akutno ugroženih životinja.
Rasprostranjenost
Paklare žive pretežno u morskim obalnim vodama i slatkoj vodi. Najmanje za jednu vrstu (Geotria australis) pretpostavlja se da prelaze zamjetne razdaljine otvorenim morskim vodama. Razlog ovoj pretpostavci je da se ne mogu utvrditi naznake izoliranog razvoja između australske i novozelandske populacije. Paklare se mogu naći u svim područjima umjerenih klimatskih zona, osim Afrike.
Paklare se mrijeste u gornjim tokovima potoka i rijeka. Za to im je potrebna šljunčana podloga i prohladna voda bogata kisikom (to je razlog zbog čega ih nema u tropskim područjima). Nakon izlaska iz jajašca, još slijepe larve koje imaju samo rudimentarne oči ukapaju se u pješčane dijelove vodotokova. Glava ostaje vani, i hrani se mikroorganizmima (plankton) iz vode.
Izgled
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/Petromyzon_marinus.004_-_Aquarium_Finisterrae.jpg/150px-Petromyzon_marinus.004_-_Aquarium_Finisterrae.jpg)
Paklare nemaju čeljusti, a okrugla usta s rožnatim zubima oblikovana su za prisisavanje. Imaju jednu nosnicu, dva oka i sedam škržnih otvora.
Nakon radikalne pretvorbe (metamorfoza) tjelesne građe od larve do odrasle životinje koja se događa uglavnom nakon 4-7 godina (što ovisi o vrsti), većina (morska paklara, riječna paklara) odlazi nizvodno do mora gdje živi parazitski do 18 mjeseci, obično blizu obale. "Domaćini" su im ribe na koje se prisišu, pijući im krv i stružući njihovo meso. Veće, zdrave ribe, uglavnom preživljavaju ovakve napade, zadržavajući nakon toga samo tipičan okrugli ožiljak. Manje ribe, mlade kao i bolesne ribe mogu od takvih napada i uginuti.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Lamprey_illustration_side.png/220px-Lamprey_illustration_side.png)
Nakon nekog vremena, kad dosegnu spolnu zrelost, vraćaju se ponovo u riječne tokove radi mriještenja. Nakon mriještenja, životinje ugibaju.
Potočne paklare ne odlaze u more. Ostaju živjeti u blizini mjesta gdje su provele svoj larveni dio života, u odraslom životnom razdoblju se ne hrane, i mrijeste se ponovo u istom području.
Postoje i dvije endemske vrste potočnih paklara. Obje žive u slivu Dunava. To su dunavska potočna paklara (Eudontomyzon vladykovi) i kako im ime govori, u ukrajinskom dijelu sliva Dunava, ukrajinska potočna paklara (Eudontomyzon mariae).
Taksonomija
U ovoj porodici postoje tri potporodice podijeljene u devet rodova s ukupno 40 priznatih vrsta:
- Potporodica Geotriinae
- Rod Geotria
- Pouched lamprey, Geotria australis (Gray,1851.)
- Rod Geotria
- Potporodica Mordaciinae
- Rod Mordacia
- Mordacia lapicida (Gray, 1851.)
- Mordacia mordax (Richardson, 1846.)
- Mordacia praecox (Potter, 1968.)
- Rod Mordacia
- Potporodica Petromyzontinae
- Rod Caspiomyzon
- Caspiomyzon wagneri (Kessler, 1870.)
- Rod Eudontomyzon
- Eudontomyzon danfordi (Regan, 1911.)
- Eudontomyzon hellenicus (Vladykov, Renaud, Kott i Economidis, 1982.)
- Eudontomyzon mariae (Berg, 1931.)
- Eudontomyzon morii (Berg, 1931.)
- Eudontomyzon stankokaramani (Karaman, 1974.)
- Eudontomyzon vladykovi (Oliva i Zanandrea, 1959.)
- Rod Ichthyomyzon
- Ichthyomyzon bdellium (Jordan, 1885.)
- Ichthyomyzon castaneus Girard, 1858.
- Ichthyomyzon fossor (Reighard and Cummins, 1916.)
- Ichthyomyzon gagei (Hubbs i Trautman, 1937.)
- Ichthyomyzon greeleyi (Hubbs i Trautman, 1937.)
- Ichthyomyzon unicuspis (Hubbs i Trautman, 1937.)
- Rod Lampetra
- Lampetra aepyptera (Abbott, 1860.)
- Lampetra alaskensis (Vladykov i Kott, 1978.)
- Lampetra appendix (DeKay, 1842.)
- Lampetra ayresii (Günther, 1870.)
- Riječna paklara (Lampetra fluviatilis) (Linnaeus, 1758.)
- Lampetra hubbsi (Vladykov i Kott, 1976.)
- Lampetra lamottei (Lesueur, 1827.)
- Lampetra lanceolata (Kux i Steiner, 1972.)
- Lampetra lethophaga (Hubbs, 1971.)
- Lampetra macrostoma (Beamish, 1982.)
- Lampetra minima (Bond i Kan, 1973.)
- Potočna paklara (Lampetra planeri) (Bloch, 1784.)
- Lampetra richardsoni (Vladykov i Follett, 1965.)
- Lampetra similis (Vladykov i Kott, 1979.)
- Lampetra tridentata (Richardson, 1836.)
- Rod Lethenteron
- Lethenteron camtschaticum (Tilesius, 1811.)
- Lethenteron japonicum (Martens, 1868.)
- Lethenteron kessleri (Anikin, 1905.)
- Lethenteron matsubarai (Vladykov i Kott, 1978.)
- Lethenteron reissneri (Dybowski, 1869.)
- Lethenteron zanandreai (Vladykov, 1955.)
- Rod Petromyzon
- Morska paklara (Petromyzon marinus) (Linnaeus, 1758.)
- Rod Tetrapleurodon
- Tetrapleurodon geminis (Alvarez, 1964.)
- Tetrapleurodon spadiceus (Bean, 1887.)
- Rod Caspiomyzon
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/df/Wikispecies-logo.svg/50px-Wikispecies-logo.svg.png)