3C 273
3C 273 | |
---|---|
![]() Квазар 3C 273 снимљен помоћу HST[1] | |
Опсервациони подаци (епоха J2000) | |
Сазвежђе | Девица |
Ректасцензија | 12h 29m 06.7s[2] |
Деклинација | +02° 03′ 09″[2] |
Црвени помак | 0,158339 ± 0,000067[2] |
Растојање | 2,443 Gly (749 Mpc)[3][4] (светлосна удаљеност) 7025170293148506454♠1,80+0,32 −0,28 Gly (7025170329402496988♠552+97 −79 Mpc)[5] (растојање паралаксе) |
Тип | Блазар; Sy1[2] |
Привидна магнитуда (V) | 12,9[2] |
Значајне карактеристике | оптички најсјајнији квазар, први спектар квазара |
Друге ознаке | |
PGC 41121[2] и HIP 60936 | |
Види још: Квазар, Списак квазара |
3C 273 је квазар лоциран у сазвијежђу Дјевица.[2] То је био први квазар који је икада идентификован.
То је оптички најсцјетлији квазар на небу са Земље (m ~12.9), и један од најближих са црвеним помаком, z, of 0.158.[6] Светлостна удаљеност од DL = 749 Mpc (2,4 Gly) може се израчунати из z.[4] То је уједно и један од најсјајнијих познатих квазара, са магнитудом од −26.7,[7] што значи да ако би био удаљен од Полукса (~10 парсека) на небу би се чинило готово једнако сјајно као и Сунце. Како је сунчева магнитуда 4.83, то значи да је квазар преко 4 трилиона пута свјетлији од Сунца на видљивим таласним дужинама. Маса његове централне црне рупе измјерена је на 886 ± 187 милиона соларних маса помоћу мапе широког спектра емисије.[8]
Историја
Име означава да је то био 273. објекат Трећег Кембриџ каталога радио извора (3Ц), објављеног 1959. Након што су тачни положаји добијени коришћењем лунарне окултације коју је обављао Цирил Хазард на Радио-телескопу Паркес,[9] радио извор је брзо повезан са оптичким дупликатом, неријешеним звјезданим објектом. 1963. Маартен Сцхмидт[6] и Бев Оке[10] у часопису Nature објавио је пар радова у којима се извјештава да 3C 273 има значајни црвени помак од 0,158, постављајући га на неколико милијарди светлосних година.
Прије открића 3C 273, неколико других радио извора било је повезано са оптичким дупликатима, први је био 3C 48. Такође, многе активне галаксије су погрешно идентификоване као промјенљиве звезде, укључујући познате BL Lac, W Com и AU CVn. Међутим, није било разумљиво шта су ти објекти јер су њихови спектри били другачији од спектра било које познате звијезде. Његов спектар није налик оном нормалне звијезде са типичним звјезданим елементима. 3Ц 273 био је први објекат који је идентификован као квазар - изузетно блистав објекат на астрономској удаљености.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1b/Quasar_3C_273.jpg/200px-Quasar_3C_273.jpg)
3C 273 је радио-гласни квазар, а био је и један од првих екстрагалактичких извора рендгенских зрака откривен 1970. Међутим, и до данашњег дана, процес који изазива емисију рендгенских зрака је контроверзан[4] Освијетљеност је промјенљива на готово свакој таласној дужини, од радио таласа до гама зрака у временским размацима од неколико дана до деценија. Поларизација са случајном оријентацијом примјећена је у радио, инфрацрвеном и оптичком свјетлу које се емитује из млазнице великог обима; те емисије су стога готово сигурно синхротронске природе,[4] зрачења која настаје млазом наелектрисаних честица које се крећу релативистичким брзинама. Вјерује се да су такви млазови настали интеракцијом централне црне рупе и диска за избацивање. VLBI радио осматрања 3C 273 открила су правилно кретање неких од подручја која емитују радио, надаље сугеришући присуство релативистичких млазница материјала.[11][12]
Галаксија домаћин
3C 273 лежи у центру гигантске елиптичне галаксије са привидном магнитудом од 16 и привидном величином од 30 лучних секунди.[13]
Референце
- ^ „Best image of bright quasar 3C 273”. ESA/Hubble Picture of the Week. Архивирано из оригинала 11. 11. 2020. г. Приступљено 20. 11. 2013. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ а б в г д ђ е „NASA/IPAC Extragalactic Database”. Results for 3C 273. Приступљено 2006-10-26.
- ^ „3C 273”. XJET: X-Ray Emission from Extragalactic Radio Jets. 2008-01-11. Приступљено 2010-04-05.
- ^ а б в г Uchiyama, Yasunobu; Urry, C. Megan; Cheung, C. C.; Jester, Sebastian; Van Duyne, Jeffrey; Coppi, Paolo; et al. (2006). „Shedding New Light on the 3C 273 Jet with the Spitzer Space Telescope”. The Astrophysical Journal. 648 (2): 910—921. Bibcode:2006ApJ...648..910U. arXiv:astro-ph/0605530
. doi:10.1086/505964.
- ^ Wang, Jian-Min; Songsheng, Yu-Yang; Li, Yan-Rong; Du, Pu; Zhang, Zhi-Xiang (јануар 2020). „A parallax distance to 3C 273 through spectroastrometry and reverberation mapping”. Nature Astronomy. 4 (5): 517—525. Bibcode:2020NatAs...4..517W. arXiv:1906.08417
. doi:10.1038/s41550-019-0979-5. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ а б Schmidt, M. (1963). „3C 273 : A Star-Like Object with Large Red-Shift”. Nature. 197 (4872): 1040. Bibcode:1963Natur.197.1040S. doi:10.1038/1971040a0.
- ^ „The Quasi-Stellar Radio Sources 3C 48 and 3C 273”. The Astrophysical Journal. Bibcode:1964ApJ...140....1G. doi:10.1086/147889. Приступљено 25. 4. 2014.
- ^ Peterson, B. M.; Ferrarese, L.; Gilbert, K. M.; Kaspi, S.; Malkan, M. A.; Maoz,D.; et al. (2004). „Central Masses of AGNs. II.”. The Astrophysical Journal. 613 (2): 682—699. Bibcode:2004ApJ...613..682P. arXiv:astro-ph/0407299
. doi:10.1086/423269.
- ^ Hazard, C.; Mackey, M. B.; Shimmins, A. J. (1963). „Investigation of the Radio Source 3C273 by the method of Lunar Occultations”. Nature. 197 (4872): 1037. Bibcode:1963Natur.197.1037H. doi:10.1038/1971037a0.
- ^ Oke, J. B. (1963). „Absolute Energy Distribution in the Optical Spectrum of 3C 273”. Nature. 197 (4872): 1040. Bibcode:1963Natur.197.1040O. doi:10.1038/1971040b0.
- ^ Pearson, T. J.; Unwin, S. C.; Cohen, M. H.; Linfield, R. P.; Readhead, A. C. S.; Seielstad, G. A.; Simon, R. S.; Walker, R. C. (1981). „Superluminal expansion of quasar 3C273”. Nature. 290 (5805): 365. Bibcode:1981Natur.290..365P. doi:10.1038/290365a0.
- ^ Davis, R. J.; Unwin, S. C.; Muxlow, T. W. B. (1991). „Large-scale superluminal motion in the quasar 3C273”. Nature. 354 (6352): 374. Bibcode:1991Natur.354..374D. doi:10.1038/354374a0.
- ^ Bahcall, John N.; Kirhakos, Sofia; Saxe, David H.; Schneider, Donald P. (1997). „Hubble Space Telescope Images of a Sample of 20 Nearby Luminous Quasars”. The Astrophysical Journal. 479: 642. Bibcode:1997ApJ...479..642B. arXiv:astro-ph/9611163
. doi:10.1086/303926.
Литература
- Edge, DO; Shakeshaft, JR; McAdam, WB; Baldwin, JE; Archer, S (1959). „A survey of radio sources at a frequency of 159 Mc/s”. Memoirs of the Royal Astronomical Society. 68: 37. Bibcode:1959MmRAS..68...37E.
- Bennett, AS (1962). „The preparation of the revised 3C catalogue of radio sources”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 125: 75. Bibcode:1962MNRAS.125...75B. doi:10.1093/mnras/125.1.75
.
- Laing, RA; Riley, JM; Longair, MS (1983). „Bright radio sources at 178 MHz - Flux densities, optical identifications and the cosmological evolution of powerful radio galaxies”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 204: 151. Bibcode:1983MNRAS.204..151L. doi:10.1093/mnras/204.1.151
.
- Ridpath, Ian; Tirion, Wil (2001). Stars and Planets Guide. Princeton University Press. ISBN 0-691-08913-2.
- Allen, Richard Hinckley (1963) [1899]. Star Names: Their Lore and Meaning
(reprint изд.). New York City: Dover Publications. ISBN 978-0-486-21079-7.
- Fischer, Debra; Driscoll, Peter; Isaacson, Howard; Giguere, Matt; Marcy, Geoffrey W.; Valenti, Jeff; Wright, Jason T.; Henry, Gregory W.; Johnson, John Asher; Howard, Andrew; Peek, Katherine; McCarthy, Chris (2009). „Five Planets and an Independent Confirmation of HD 196885 Ab from Lick Observatory”. The Astrophysical Journal. 703 (2): 1545—56. Bibcode:2009ApJ...703.1545F. S2CID 15524804. arXiv:0908.1596
. doi:10.1088/0004-637X/703/2/1545.
- Garnavich, P. (1998). „Supernova 1998cf in NGC 3504”. IAU Circular. 6914 (6914): 1. Bibcode:1998IAUC.6914....1G.
- Gizis, J. E.; Monet, D. G.; Reid, I. N.; Kirkpatrick, J. D.; Burgasser, Adam J. (2000). „Two Nearby M Dwarf Binaries from 2MASS”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 311 (2): 385—88. Bibcode:2000MNRAS.311..385G. doi:10.1046/j.1365-8711.2000.03060.x
.
- Hevelius, Johannes (1687). Catalogus Stellarum Fixarum (на језику: латински). Gdaņsk, Poland: Gedani, typis J.-Z. Stollii.
- Jenniskens, Peter (2006). Meteor Showers and their Parent Comets. Cambridge, United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-85349-1.
- Jenniskens, Peter (септембар 2012). „Mapping Meteoroid Orbits: New Meteor Showers Discovered”. Sky & Telescope: 22. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Kovtyukh, V. V.; Chekhonadskikh, F. A.; Luck, R. E.; Soubiran, C.; Yasinskaya, M. P.; Belik, S. I. (2010). „Accurate Luminosities for F-G Supergiants from Fe II/Fe I Line Depth Ratios”. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. 408 (3): 1568—75. Bibcode:2010MNRAS.408.1568K. doi:10.1111/j.1365-2966.2010.17217.x
.
- Levy, David H. (2005). David Levy's Guide to Variable Stars. Cambridge, United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-60860-2.
- Matheson, P.; Jha, S.; Challis, P.; Kirshner, R.; Calkins, M. (2001). „Supernova 2001ac in NGC 3504”. IAU Circular. 7597 (7597): 3. Bibcode:2001IAUC.7597....3M.
- Moore, Patrick (2000). Exploring the Night Sky with Binoculars
. Cambridge, United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-79390-2.
- Motz, Lloyd; Nathanson, Carol (1991). The Constellations: An Enthusiast's Guide to the Night Sky. London, United Kingdom: Aurum Press. ISBN 978-1-85410-088-7.
- Nogami, Daisaku; Masuda, Seiji; Kato, Taichi (1997). „The 1994 Superoutburst of the New SU UMa-type Dwarf Nova, SX Leonis Minoris”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 109: 1114—21. Bibcode:1997PASP..109.1114N. doi:10.1086/133983
.
- O'Meara, Stephen James (2011). Deep-Sky Companions: The Secret Deep. Cambridge, United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-19876-9.
- Proctor, Richard Anthony (1870). A Star Atlas for the Library, the School and the Observatory. London, United Kingdom: Longmans, Green.
- Robertson, J. W.; Honeycutt, R. K.; Turner, G. W. (1995). „RZ Leonis Minoris, PG 0943+521, and V1159 Orionis: Three Cataclysmic Variables with Similar and Unusual Outburst Behavior”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 107: 443—49. Bibcode:1995PASP..107..443R. doi:10.1086/133572
.
- Russell, Henry Norris (октобар 1922). „The New International Symbols for the Constellations”. Popular Astronomy. 30: 469—71. Bibcode:1922PA.....30..469R. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Skiff, Brian A.; Lockwood, G.W. (1986). „The Photometric Variability of Solar-type Stars. V. The Standard Stars 10 and 11 Leonis Minoris”. Publications of the Astronomical Society of the Pacific. 98 (601): 338—41. Bibcode:1986PASP...98..338S. JSTOR 40678678. doi:10.1086/131763
.
- Thompson, Robert Bruce; Thompson, Barbara Fritchman (2007). Illustrated Guide to Astronomical Wonders: From Novice to Master Observer. North Sebastopol, California: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-52685-6.
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- 3C 273's Database at the INTEGRAL Science Data Centre (ESA)
- Detailed CCD image of 3C 273 based on 30 min total exposure
- Amateur 3C 273 Redshift Measurement
- NightSkyInfo.com – 3C 273
- SKY-MAP.ORG SDSS image of 3C 273
- The Quasar 3C 273: Spring 2005 – Variable Star Of The Season AAVSO