Krivica
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Singer_Sargent%2C_John_-_Orestes_Pursued_by_the_Furies_-_1921.jpg/220px-Singer_Sargent%2C_John_-_Orestes_Pursued_by_the_Furies_-_1921.jpg)
Krivica ili vinost je pravna kategorija.[1] U građanskom pravu se cijeni strože nego u krivičnom. Naš Zakon ne daje definiciju krivice.[2] On polazi od toga da krivica postoji kada je štetnik prouzrokovao štetu namjerno ili nepažnjom. Ipak, može se zaključiti da Zakon u pojmu krivice prepoznaje izvjesne subjektivne elemente u smislu psihički voljnog akta, jer izvjesna lica smatra neodgovornim. To su lica koja usljed duševne bolesti ili zaostalog umnog razvoja ili drugih razloga nisu sposobna za rasuđivanje, kao i maloljetnici od navršene sedme do navršene četrnaeste godine, osim ako se dokaže da su pri prouzrokovanju štete bili sposobni za rasuđivanje. Pojam krivice se na jedan način objektivizira kao standard ponašanja razumnog i pažljivog čovjeka.
Profesor Mihailo Konstantinović je u Skici za ZOO u čl. 127. (kada postoji krivica) naveo: "Pri prosuđivanju da li je lice koje je štetu prouzrokovalo, krivo ili ne, tj. da li se ponašalo kako je trebalo, sud vodi računa o redovnom toku stvari i o tome šta se od razumnog i pažljivog čovjeka moglo osnovano očekivati u datim okolnostima." U Zakonu Srbije postoji oboriva pretpostavka krivice, krivica se pretpostavlja ukoliko postoji šteta i uzročna veza ali štetnik može dokazivati da nije kriv. Kada se za neko lice u sporu utvrdi da je štetu prouzrokovalo, onda se postavlja pitanje krivice, a mjerilo za ocjenjivanje je da li se takvo lice ponašalo kako je trebalo. Sud prvo utvrđuje kako se ponašao tuženi pa zatim to ponašanje upoređuje sa ponašanjem razumnog i pažljivog čovjeka.
Filozofski, krivica u krivičnom pravu je odraz funkcionalnog društva i njegove sposobnosti da osudi postupke pojedinaca. Ono u osnovi počiva na pretpostavci slobodne volje, u kojoj pojedinci biraju akcije i stoga su podvrgnuti spoljašnjoj proceni ispravnosti ili pogrešnosti tih akcija. Kako je opisao sudija Alvin B. Rubin u predmetu Sjedinjene Države protiv Lajona (1984):
Presuda o krivici je više od činjeničnog utvrđivanja da je okrivljeni povukao okidač, uzeo bicikl ili prodao heroin. Moralni je sud da je pojedinac vredan krivice. Naša kolektivna savest ne dozvoljava kaznu tamo gde ne može da nametne krivicu. Naš koncept dostojnosti krivice počiva na pretpostavkama koje su starije od Republike: čovek je prirodno obdaren ovim dvema velikim sposobnostima, razumevanjem i slobodom volje. Istorijski gledano, naše materijalno krivično pravo je zasnovano na teoriji kažnjavanja opake volje. Ono postavlja da je slobodan igrač suočen sa izborom između ispravnog i lošeg, i slobodnog izbora da se čini loše.[3]
Moralne i pravne definicije
„Krivica“ je obaveza osobe koja je prekršila moralno merilo da snosi sankcije koje su nametnute tim moralnim merilom. U pravnom smislu, krivica znači da je utvrđeno da je prekršen krivični zakon,[1] iako zakon takođe postavlja „pitanje odbrane, izjašnjavanja o krivici, ublažavanja krivičnih dela i opravdanosti tužbe“.[4]
Les Parot povlači trostruku razliku između „objektivne ili pravne krivice, koja se javlja kada su zakoni društva prekršeni... društvene krivice... [preko] nepisanog zakona društvenog očekivanja“, i konačno načina na koji se „lična krivica javlja kada neko kompromituje sopstvene standarde“.[5]
Lekovi
Krivica se ponekad može ispraviti: kaznom (uobičajena radnja koja se savetuje ili zahteva u mnogim pravnim i moralnim kodeksima);[6][7][8][9] oproštenjem[10][11][12] (kao u transformativnom pravu[13][14]); popravljanja (pogledajte reparaciju ili akte reparacije), ili „restituciju ... važan korak u pronalaženju slobode od stvarne krivice“;[15] ili iskrenim kajanjem (kao kod ispovedanja u katoličanstvu ili restorativne pravde). Krivica takođe može biti ispravljena kroz intelektualizaciju ili spoznaju[16] (shvatanje da je izvor osećanja krivice nelogičan ili nebitan). Pomaganje drugim ljudima takođe može pomoći u oslobađanju od osećanja krivice: „tako da su krivi ljudi često korisni ljudi ... pomažu, kao što primanje spoljne nagrade, čini da se ljudi osećaju bolje“.[17] Postoje i takozvani „Don Žuani dostignuća ... koji plaćaju rate za svoj superego ne patnjom već dostignućima .... Pošto nijedno dostignuće ne uspeva u stvarnom poništavanju nesvesne krivice, ove osobe su prinuđene da trče od jednog dostignuća do drugog“.[18]
Zakon obično ne prihvata samokažnjavanje agenta,[19][20][21] ali neki drevni zakoni jesu: u Atini, optuženi je mogao da predloži sopstveni lek, koji bi, zapravo, mogao da bude nagrada, dok bi tužilac predložio drugi, a porota bi izabrala nešto između. Ovo bi primoralo optuženog da se efikasno kladi na svoju podršku zajednice, kao što je Sokrat učinio kada je predložio „soba i pansion u gradskoj većnici“ kao svoju sudbinu. Izgubio je i popio kukutu, otrov, kako mu je savetovao tužilac.
Референце
- ^ а б „guilt”, The Free Dictionary, Приступљено 2021-12-18
- ^ See generally United States v. Rivera-Gomez, 67 F.3d 993, 997 (1st Cir. 1995).
- ^ UNITED STATES v. LYONS, 739 F.2d 994, 995 (5th Cir. 1984) (Rubin, J. dissenting) (internal citations omitted).
- ^ Erving Goffman, Relations in Public (Penguin 1972) p. 139
- ^ Les Parrott, Shoulda Coulda Woulda (2003) p. 87
- ^ Edwards, Jonathan (1824). „The salvation of all men strictly examined: and the endless punishment of those who die impenitent : argued and defended against the objections and reasonings of the late Rev. Doctor Chauncy, of Boston ; in his book entitled "The Salvation of all Men," &c”. C. Ewer and T. Bedlington, 1824: 157.
- ^ Bingham, Joseph (1712). „Volume 1 of A Scholastical History Of The Practice of the Church In Reference to the Administration of Baptism By Laymen”. A Scholastical History of the Practice of the Church in Reference to the Administration of Baptism by Laymen. Knaplock, 1712. 1: 25.
- ^ Grotius, Hugo (1715). „H. Grotius of the Rights of War and Peace: In Three Volumes: in which are Explain'd the Laws and Claims of Nature and Nations, and the Principal Points that Relate Either to Publick Government, Or the Conduct of Private Life: Together with the Author's Own Notes: Done Into English..., Volume 2”. H. Grotius of the Rights of War and Peace: In Three Volumes: In Which Are Explain'd the Laws and Claims of Nature and Nations, and the Principal Points That Relate Either to Publick Government, or the Conduct of Private Life: Together with the Author's Own Notes: Done into English by Several Hands: With the Addition of the Author's Life by the Translators: Dedicated to His Royal Highness the Prince of Wales, Hugo Grotius. D. Brown..., T. Ward..., and W. Meares, 1715. 2: 524.
- ^ Casper, Johann Ludwig (1864). „A Handbook of the practice of forensic medicine v. 3 1864”. A Handbook of the Practice of Forensic Medicine. New Sydenham Society. 3: 2.
- ^ Doka 2017, стр. 14–16
- ^ Hieronymi, Pamela (мај 2001). „Articulating an Uncomprimising Forgiveness” (PDF). стр. 1—2. Приступљено 2020-01-18. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ North 1998, стр. 20–21
- ^ Kaba, Mariame (2021). We Do This 'Til We Free Us. Haymarket Books. OCLC 1364642078.
- ^ Chen, Ching-In; Dulani, Jai; Piepzna-Samarasinha, Leah Lakshmi, ур. (2016). The Revolution Starts at Home: Confronting Intimate Violence Within Activist Communities (2nd изд.). AK Press. ISBN 9781849352628.
- ^ Parrott, стр. 152–3 harvnb грешка: no target: CITEREFParrott (help)
- ^ see cognitive therapy under Cognitive therapy
- ^ E. R. Smith/D. M. Mackie, Social Psychology (2007), p. 527–8
- ^ Fenichel, стр. 502 harvnb грешка: no target: CITEREFFenichel (help)
- ^ Laye-Gindhu A, Schonert-Reichl KA (2005). „Nonsuicidal Self-Harm Among Community Adolescents: Understanding the 'Whats' and 'Whys' of Self-Harm”. Journal of Youth and Adolescence. 34 (5): 447—457. S2CID 145689088. doi:10.1007/s10964-005-7262-z.
- ^ Klonsky ED (март 2007). „The functions of deliberate self-injury: a review of the evidence”. Clinical Psychology Review. 27 (2): 226—239. PMID 17014942. doi:10.1016/j.cpr.2006.08.002. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ Muehlenkamp JJ (април 2005). „Self-injurious behavior as a separate clinical syndrome”. The American Journal of Orthopsychiatry. 75 (2): 324—333. PMID 15839768. doi:10.1037/0002-9432.75.2.324. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
Литература
- Lee Hansen, Marcus (1918). „Old Fort Snelling, 1819-1858”. Mid-America Series. State Historical Society of Iowa, 1918: 124.
- Gade, Christian B. N. (2020). „Is restorative justice punishment?”. Conflict Resolution Quarterly. 38 (3): 127—155. doi:10.1002/crq.21293
.
- Navy Department, United States (1940). „Compilation of Court-martial Orders, 1916-1937, 1940-41”. Compilation of Court-martial Orders, 1916-1937, 1940-41: 648.
- Hugo, Adam Bedau (19. 2. 2010). „Punishment, Crime and the State”. Stanford Encyclopedia of Philosophy. Приступљено 2010-08-04. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- McAnany, Patrick D. (август 2010). „Punishment”. Online. Grolier Multimedia Encyclopedia. Архивирано из оригинала 2017-10-19. г. Приступљено 2010-08-04. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Hugo, Adam Bedau (19. 2. 2010). „Theory of Punishment”. Stanford Encyclopedia of Philosophy. Приступљено 2010-08-04. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Peters, Richard Stanley (1966). „Ethics and Education”. British Journal of Educational Studies. 20 (3): 267—68. JSTOR 3120772.
- Kleining, John (октобар 1972). „R.S. Peters on Punishment”. British Journal of Educational Studies. 20 (3): 259—69. JSTOR 3120772. doi:10.1080/00071005.1972.9973352. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Groschwitz RC, Plener P. „The Neurobiology of Non-suicidal Self-injury (NSSI) : A review” (PDF). Suicidology Online. 3: 24—32. Приступљено 2018-03-07.
- Davis JL. „Cutting and Self-Harm: Warning Signs and Treatment”. WebMD. Приступљено 14. 4. 2018. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Mayo Clinic Staff. „Self-injury/cutting”. Mayo Clinic. Mayo Foundation for Medical Education and Research (MFMER). Приступљено 14. 4. 2018. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Skegg K (2005). „Self-harm”. Lancet. 366 (9495): 1471—1483. PMID 16243093. S2CID 208794175. doi:10.1016/s0140-6736(05)67600-3.
- Truth Hurts Report. Mental Health Foundation. 2006. ISBN 978-1-903645-81-9. Приступљено 2008-06-11.
- Klonsky ED (новембар 2007). „Non-suicidal self-injury: an introduction”. Journal of Clinical Psychology. 63 (11): 1039—1043. PMID 17932979. doi:10.1002/jclp.20411. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Farber SK, Jackson CC, Tabin JK, Bachar E (2007). „Death and annihilation anxieties in anorexia nervosa, bulimia, and self-mutilation”. Psychoanalytic Psychology. 24 (2): 289—305. doi:10.1037/0736-9735.24.2.289.
- Hawton K, Zahl D, Weatherall R (јун 2003). „Suicide following deliberate self-harm: long-term follow-up of patients who presented to a general hospital”. The British Journal of Psychiatry. 182 (6): 537—542. PMID 12777346. doi:10.1192/bjp.182.6.537
. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Doka, Kenneth (2017). Grief is a journey. Atria Books. ISBN 978-1476771519.
- North, Joanna (1998). Exploring Forgiveness (1998). University of Wisconsin. ISBN 0299157741.
- Fox C, Hawton K (2004). Deliberate Self-Harm in Adolescence. London: Jessica Kingsley. ISBN 978-1-84310-237-3.
- Suyemoto KL (август 1998). „The functions of self-mutilation”. Clinical Psychology Review. 18 (5): 531—554. PMID 9740977. doi:10.1016/S0272-7358(97)00105-0. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Morris, Ruth (2000). Stories of Transformative Justice. Toronto: Canadian Scholars' Press and Women's Press. стр. 3.
- Brown, Adrienne Maree (2020). Dixon, Ejeris; Piepzna-Samarasinha, Leah Lakshmi, ур. Beyond Survival: Strategies and Stories From the Transformative Justice Movement. AK Press. стр. Chapter 23: pp. 1—3. ISBN 9781849353625.
- „Creative Interventions Toolkit: A Practical Guide to Stop Interpersonal Violence” (PDF). Creative Interventions. 2012. стр. Section 2, Page 12. Архивирано из оригинала (PDF) 2019-10-11. г. Приступљено 11. 10. 2019. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Ritchie, Andrea (фебруар 2019). „Expanding Our Frame: Deepening our Demands for Safety and Healing for Black Survivors of Sexual Violence, A Policy Brief” (PDF). Incite National. стр. 17—18. Приступљено 11. 10. 2019. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Lederach, John Paul (2003), The Little Book of Conflict Transformation, Intercourse, PA: Good Books, ISBN 1561483907, OCLC 52182580
- Morris, Ruth Rittenhouse (2000). Stories of Transformative Justice. Toronto: Canadian Scholars' Press. ISBN 1-55130-174-1. OCLC 43279287.
- Rebecca Clarren (30. 11. 2017). „Judge Abby Abinanti Is Fighting for Her Tribe—and for a Better Justice System / Once considered illegitimate, Native American peacemaking courts offer a model for criminal-justice reform.”. The Nation (December 18-25, 2017). CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- Gready, Paul; Robins, Simon, ур. (2019). From transitional justice to transformative justice. Cambridge University Press. doi:10.1017/9781316676028.
- Morris, Ruth (2000). Stories of transformative justice. Toronto: Canadian Scholars' Press. ISBN 9781551301747. OCLC 43279287.
- Kim, Mimi E. (2019-12-11). „Anti-Carceral Feminism: The Contradictions of Progress and the Possibilities of Counter-Hegemonic Struggle”. Affilia. 35 (3): 309—326. ISSN 0886-1099. doi:10.1177/0886109919878276.
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- „Guilt in Think On These Things”. Архивирано из оригинала 17. 1. 2006. г. Приступљено 2006-02-16. CS1 одржавање: Формат датума (веза) by Gary Gilley
- „The Innocent Bear the Guilt for the Guilty Ones”. Приступљено 2007-05-10. by Gerd Altendorff translation by Jochen Reiss
- Learnt or innate
- Guilt on In Our Time at the BBC. (listen now)