Москвич-408
Ця стаття не містить посилань на джерела. Ви можете допомогти поліпшити цю статтю, додавши посилання на надійні (авторитетні) джерела. Матеріал без джерел може бути піддано сумніву та вилучено. (липень 2020) |
Москвич-408 | |
---|---|
![]() | |
Виробник | МЗМА/АЗЛК |
Роки виробництва | 1964-1976 |
Попередник(и) | Москвич-407/403 |
Наступник(и) | Москвич-2138 |
Клас | малий сімейний автомобіль |
Стиль кузова | 4-дверний седан, 5-дверний універсал, 3-дверний фургон |
Компонування | Задній привід |
Двигун(и) | Р4, 1358 см³, 50 к.с. при 5000 об/хв |
Колісна база | 2400 мм |
Довжина | 4090 мм |
Ширина | 1550 мм |
Висота | 1480 мм |
Маса | 1045 кг |
Найвища швидкість | 122 км/год |
Місткість бака | 46 л. |
Споріднені | ІЖ-21251-Комбі, Москвич-412, Москвич-427, Москвич-2140, Москвич-426 |
Подібні | Opel Kadett |
Москвич-408 — радянський легковий автомобіль малого класу, що випускався в 1964-1976 роках в Москві, на заводі МЗМА/АЗЛК, а також автомобільним заводом в Іжевську.
Загальна інформація
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Moskvich_green_back.jpg/220px-Moskvich_green_back.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7d/Moskvitch-408-interior.jpg/220px-Moskvitch-408-interior.jpg)
Москвич-408 — він же Moskvich Ellite на експортному ринку Франції — модель радянського легкового автомобіля першої групи малого класу, що виготовлялася з 1964 по 1975 рік в Москві, на заводі МЗМА (з 1968 року — АЗЛК), а також в 1966-1968 рр. в Іжевську. У 1969-1971 рр. автомобіль був модернізований і відрізнявся деякими деталями зовнішнього оформлення. Дизайн «Москвича» з елементами американського стайлінгу для свого часу був цілком оригінальним і модним, конструкція — сучасною, салон відрізнявся продуманим оформленням і достатньо високою комфортабельністю для того часу і даного класу, а автомобіль в цілому - відмінним співвідношенням ціни і якості. Тому значна частина «Москвичів» випуску 1960-х експортувалася, наприклад, в 1968 році — 55 % від річного обсягу виробництва.
Опис
Кінець 1950-х - початок 1960-х років стали часом великих змін в царині автомобільного дизайну. Саме у ці роки впродовж 1930х-40х і 50х років стиль із округлими формами кузовів почав замінятися новим, футуристичним (на ті часи) стилем. Новий стиль включав прямі або криві з невеликим вигином лінії ободів, чіткі ребра на поверхні кузова, прямокутні обводи даху, і так далі. Саме в цьому стилі був створений перший «Москвич» третього покоління - новий Москвич-408, покликаний замінити застарілий морально М-407/403. Його творці не уникли впливу тодішнього «законодавця автомобільної моди» - американського автопрому, забезпечивши своє дітище модними, на ті часи, хвостовими кілями, та і в багатьох інших елементах дизайну автомобіля читаються американські «мотиви». Пояснити це можна тим, яке враження справила на радянських людей американська автовиставка в Москві 1959 року (перша і остання), на якій були представлені всі основні моделі трьох найбільших американських виробників. «За мотивами» експонатів цієї виставки був так само створений в 1960 році концептуальний прототип нової «Волги» ГАЗ-24, але далі за пластиліновий макет справа не пішла.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/65/M-408-e.jpg/220px-M-408-e.jpg)
Москвич-408 на момент початку виробництва - осінь 1964 року - мав дуже сучасний вигляд, можна навіть сказати - ультрамодний, адже гострі хвостові «кілі» на той момент не вийшли з моди повністю навіть в Америці (їх використовували всі моделі Cadillac, а також багато Buick і деякі ін. машини), а за європейськими мірками вони виглядали просто останнім писком моди (скажімо, саме в цей час вони були на «Мерседесах»). Машина виглядала нітрохи не гірше за свої закордонні аналоги, на зразок англійського Ford Cortina, французького Renault 8/10 або німецького Opel Kadett. Відповідало до сучасного зовнішнього вигляду і оформлення салону - незграбна металева панель приладів з козирком над щитком, дуже стильний спідометр футуристичного вигляду, і так далі. Механічна частина також не відставала - двокамерний карбюратор, чотириступінчаста коробка передач, гальма, що автоматично регулюються, безпечний капот, що відкривається вперед, - все це не дуже часто зустрічалося в ті часи на автомобілях подібного класу.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2e/M-408-taillights.jpg/220px-M-408-taillights.jpg)
Плюс до цього, машина була вельми вдало спропорціонована - при довжині трохи більше 4 м, «Москвич» мав колісну базу 2,4 м - всього на 30 см менше, ніж у «Волги» ГАЗ-21, при тому, що «Волга» перевершувала його по загальній довжині майже на метр.
Автомобіль споряджався модернізованим двигуном від моделі Москвич-403, що мав нижній розподільний вал і клапанний привід. Така конструкція вважалася застарілою, але все ще широко використовувалася, скажімо, на прототипі «Жигулів» Fiat-124 був саме нижнєвальний двигун. Потужність в 50 л.с. була на ті часи для автомобіля такого класу достатньою. Коробка передач мала синхронізацію на вищих передачах, важіль керування розташовувався на рульовій колонці - поширене рішення в ті роки. Підвіски мали класичну для тих років конструкцію - пружинна на поперечних важелях спереду, ресорна ззаду.
Оцінка успішності моделі
До появи «Жигулів», «Москвич» був єдиним в СРСР загальнодоступним сімейним автомобілем. Компактніші машини (наприклад мотоколяски або «Запорожець») ніколи не мали в СРСР такої популярності, яку вони завоювали в Західній Європі (де масова автомобілізація відбулася саме за рахунок таких автомобілів - VW Cafer («Жук»), Citroen 2cv, Fiat-600 тощо), і не вважалися за повноцінний транспортний засіб, а машини більші (н. «Волга»), які складали більшість на Північно-американському континенті, продавалися населенню в обмеженій кількості, тому саме автомобілі цього класу «Москвичі», пізніше Іжі і «Жигулі» - стали в СРСР по-справжньому народними. Серед водіїв М-408 завжди був відомий як міцна і надійна машина. М-408 випускався тривалий час, до 1976 року, виглядаючи, не зважаючи на вдалий рестайлінг на рубежі десятиліть, до кінця цього періоду зовсім не сучасно, але слід відмітити, що і багато вдалих європейських автомобілів тих же років випускалися протягом не меншого терміну; скажімо, Peugeot-204 випускався з 1965 по 1976 роки Peugeot 204, Fiat-124 (прототип "Жигулів") випускався в Італії з 1966 по 1974 роки, Volvo 140 - з 1967 по 1974, а що мало відрізняється від нього за винятком зовнішнього оформлення і нового двигуна з верхнім розподілвалом Volvo-240 - з 1974 по 1993.
Крім того, Москвич-408 був довгі роки радянським автомобілем, що найбільше експортувався, до кінця 1960-х років на експорт йшло більше половини випущених автомобілів (експортні модифікації мали чотирифарне облицювання радіатора, потужніший двигун, хромові оклади рамок дверей і ущільнювачів скла), причому експорт йшов і в Західну Європу, переважно Францію, Бельгію, Скандинавські країни, Фінляндію. За європейськими мірками, «Москвич» був досить солідною машиною (класу family car - «сімейна машина»), покупців приваблювали невисока ціна, стильний зовнішній вигляд, високий рівень якості. У данській брошурі 1967 року слоганом «Москвича» була фраза - «Mære verd, end den koster», тобто щось подібне до «дешево і сердито», дослівно - «кращий за свою ціну» [1] [Архівовано 24 червня 2007 у Wayback Machine.]. У Франції (і низці інших країн Європи) машину продавали під назвою Moskvitch Elite, оскільки номери з нулем посередині (на зразок 404, 405, 408 тощо) були запатентовані фірмою «Пежо» для своїх моделей. У Скандинавії, М-408 продавався під брендом Moskvich Carat[1].
Модифікації
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/24/Moskvitch_427.jpg/200px-Moskvitch_427.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Moskwitch_426_%28estate_version_of_408%29_Wien.jpg/200px-Moskwitch_426_%28estate_version_of_408%29_Wien.jpg)
На базі М-408 в 1966 році був випущений фургон Москвич-433, а в 1967-му — універсал Москвич-426. Автомобіль Москвич-433 мав цілісні задні крила і красиві[джерело?] гофровані панелі на місці вікон. Перші варіанти Москвича-433 мали глуху перегородку з маленьким круглим віконцем між кабіною і вантажним відсіком. Пізніше верхню половину перегородки прибрали, вийшов борт висотою із спинку сидінь. Тепер можна було підібратися до поклажі і з боку кабіни. Багажні двері складалися з двох половин: верхня піднімалася вгору, нижня відкидалася вниз. Верхня панель могла мати скло від універсала, або ж замість нього ставилася гофрована сталева панель. У 1964 були створені два зразки Москвич-408 Турист, що були купе-кабріолетом класу GT (Gran Turismo) з впорсковим двигуном, завареними задніми дверима. Не були серійними і пікапи, які перероблялися з серійних машин для внутрішньозаводських потреб.
Іжевський "Москвич"
З 12 грудня 1966 року автомобіль «Москвич-408» випускався на новозбудованому автозаводі в Іжевську. Позначення моделі при цьому було збережено, а самі автомобілі несли як емблему «ИЖ» на решітці радіатора (так званий «Сатурн» - народна назва першої серії), так і напис «Москвич» на кришці багажника. Нумерація кузовів і шасі у автомобілів іжевського випуску пішла з нуля, а двигунів, що поставлялися з МЗМА — продовжена. В Іжевську «408-у» модель збирали всього близько року, і вже у 1967, випустивши в цілому 4196 примірників, перейшли на більш досконалий «Москвич-412» (за іншою інформацією, випуск М-408 тривав там ще й у 1968 році). Надалі іжевські «Москвичі» розвивалися і модернізувалися в цілому незалежно від московських.
Дослідницькі та несерійні модифікації
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c8/%C3%96tvenhatosok_tere_%28Felvonul%C3%A1si_t%C3%A9r%29%2C_ADAC_Tour_d%27_Europe_rallye_futam_%C3%A1llom%C3%A1sa._36_rajtsz%C3%A1mmal_az_Arnold_Dambis_-_Andris_Swingevith_szovjet_p%C3%A1ros%2C_37_rajtsz%C3%A1mmal_a_Nikolai_Kirpitschnikow_-_Fortepan_88286.jpg/220px-thumbnail.jpg)
- Москвич-408 "Турист" — 2-дверний кабріолет зі знімним жорстким дахом (2-а примірника)
- Пікап — перероблялися на заводі кустарними методами для внутрішніх потреб.
На етапі розробки «Москвича-408» поряд з кузовами «седан», «універсал» і «фургон» передбачалося освоєння у малосерійному виробництві (з планом близько 150 авто на рік) варіанту з відкритим «спортивно-туристичним» кузовом (він же — "гран-турізмо") та знімним жорстким верхом, згодом отримав позначення "Турист" і схожий за концепцією на європейські спортивні малолітражки на базі серійних моделей.
Цікаво, що на самому ранньому етапі поряд з відкритим «Туристом» опрацьовувалася і концепція «туристичного» трьохдверного універсала. Однак практичної реалізації її не відбулося[2].
В ігровій і сувенірній індустрії
Модель Москвича-408 в масштабі 1:43 спочатку випускала французька фірма Dinky Toys в 1970-х роках. На сьогодні така модель вважається раритетом в колах колекціонерів.
З середини 1970-х років і досі, скопійована з вищеназваного західного аналога, перша в СРСР крупносерійна масштабна модель 1:43, модель Москвич-408 у виконаннях з 4-ма круглими і 2-ма квадратними фарами випускається ПП «Тантал», пізніше «Агат», сьогодні «Моссар». Моделі виготовлені найбільшими тиражами, в порівнянні з іншими моделями автомобілів. Випускаються різні модифікації: меддопомога, пожежна, ДАІ, таксі, навчальний та ін.
В рамках журнальної серії «Автолегенди СРСР» від видавництва ДеАгостіні, в серпні 2010 (№ 14) випущена модель «Москвича-408» (2 круглі фари) вишневого кольору. Також ця модель (в зеленому кольорі) вийшла в Польщі в журнальній серії «Культові Автомобілі Польщі».
В рамках проекту «Наш Автопром» в 2010 р. випущена модель «Москвич-408 ЕЛІТ» в кольорах "зелена сосна" і "кобальтовий синій". Ця модель аналогічна згаданій вище моделі з журналу "Автолегенди СРСР", однак, окрім кольору, відрізняється чотирма фарами. Однак фари у 4-фарної моделі НАПа того ж діаметра, що й у 2-фарної моделі АЛ, тоді як фари справжнього 4-фарного М-408 були меншого діаметра, ніж у 2-фарного.
Прототип
FIAT 2300 (1961)
SEAT 1500
Lancia Flavia II (819) Berlina Milleotto
Примітки
- ↑ Moskvitch. Архів оригіналу за 24 червня 2007. Процитовано 18 січня 2008.
- ↑ Деякі з розшукуваних ескізів заводських дизайнерів [Архівовано 5 березня 2016 у Wayback Machine.] МЗМА, кінець 50-х — початок 60-х років (колаж на їх основі — сучасний)
Посилання
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Anton Vigovskiy (16 листопада 2014). Москвич 408 Турист (рос.). CARakoom.com. Процитовано 12 травня 2015.
- п
- о
- р