METRORail
METRORail | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
![]() | |||
Опис | |||
Країна | США | ||
Місто | Х'юстон | ||
Дата відкриття | 1 січня 2004 | ||
Оператор | METRO | ||
Річний пасажиропотік | 37 400 (4-й квартал 2012)[1] | ||
Сайт | http://www.gometrorail.org ridemetro.org http://www.gometrorail.org | ||
Маршрутна мережа | |||
Кількість маршрутів | 3 | ||
Довжина мережі | 36,5 км | ||
Рухомий склад | |||
Кількість вагонів | 18 | ||
Основні типи рухомого складу | 37 трамваїв Siemens S70 39 CAF | ||
Кількість депо | 1 | ||
Технічні дані | |||
Ширина колії | 1435 мм | ||
Тип живлення | повітряна контактна мережа | ||
| |||
![]() |
METRORail (англ. Houston Metro, МФА: [hjuːstən mɛtɹə (ʊ)], Metrorail, МФА: [ˌmɛtɹə (ʊ) ɹeɪl]) — вулична система легкорейкового транспорту — швидкісного трамваю у Х'юстоні (штат Техас, США), яка, незважаючи на скорочену назву «метро», не є ані метрополітеном, ані легким метро і є, фактично, швидкісним трамваєм.
Система об'єднує 24 станції та в четвертому кварталі 2012 року перевозила в середньому 37 400 осіб[1]. Складається з однієї лінії, довжина якої 12 кілометрів. Відкрита 1 січня 2004 року. Система управляється компанією METRO, яка також управляє автобусним міським та приміським сполученням у Х'юстоні.
Користування та управління
Вартість поїздки становить 1,25 $[2]. Діє знижка для школярів, студентів, пенсіонерів та інвалідів: вартість поїздки — 0,60 $[2]. Для людей старше 70 років і для дітей до 5 років проїзд безкоштовний[2]. Оплатити проїзд можна двома способами: електронною картою METRO Q і готівкою[2]. Також на карті METRO Q діє акція — за 50 оплачених поїздок дається 5 безкоштовних поїздок[2]. Несплата за проїзд загрожує штрафом 500 $[3]. Також штраф в 500 $ передбачений за розпивання алкоголю, куріння тютюну, порушення громадського порядку, знаходження в нетверезому стані, розбій, азартні ігри, залишення дитини в автомобілі без нагляду, дрібне злодійство (проступки класу С)[3][4].
Швидкісний трамвай працює щодня. У будні дні система працює з 4:30 ранку до 0:30 ночі, в суботу та неділю з 5:30 ранку до 0:30 ночі[5]. Інтервал руху потягів: вранці, вдень та ввечері — 6 хвилин, пізно увечері — 15 хвилин[5].
Система керується компанією METRO, директором якої є Джордж Греніас. За диспетчерування системи відповідає «Х'юстон Транстар»[6], яке є партнерством чотирьох урядових установ, які несуть відповідальність за оперативну інформацію із надзвичайних ситуацій в Х'юстоні[7].
Інфраструктура
Трамвайна система налічує три лінії, що складаються з 39 станцій. Відстань між станціями в середньому становить 800 метрів[8]. Лінія швидкісного трамваю проходить через важливі об'єкти міста: університет Райса, Техаський медичний центр[en], Реліант Астродом, Даунтаун Х'юстона[en]. Кінцевими станціями є Northline Transit Center[en] (на півночі) та Fannin South[en] (на півдні). Після кінцевої станції «Fannin South» трамваї можуть розвернутися на кільці та продовжити шлях, або заїхати до технічного приміщення. Також тут розташовується операційний центр для технічного обслуговування рухомого складу[5]. Перед станцією «UH-Downtown» знаходиться оборотний тупик.
Дизайн станцій розроблений компанією HOK[9]. На станціях є лавки, урни для сміття, є скляні напівпрозорі дахи. Дизайнери хотіли передати минуле Х'юстона, але в той же час, щоб станції гармонійно входили в міський пейзаж. Між станціями Main Street Square[en] і Bell[en] рейки проходять по водному ландшафту[10]. Окрім водного ландшафту, є ще водограї, висота яких може досягати 12 метрів[10]. Цю територію впорядкували до дати відкриття швидкісного трамвая[10].
Поруч із зупинкою «Fannin South» розташовується парковка[11]. Ціна за разове використання — $ 3, можна оформити послугу на місячне користування парковкою, її ціна — $ 40[11]. Інваліди мають можливість користуватися швидкісним трамваєм, оскільки вагони облаштовані низькою підлогою[12]. Також даються оголошення не лише англійською, але ще й іспанською мовами[12].
![]() | ||||
Станція Downtown Transit Center | Кінцева станція UH-Downtown | Водний ландшафт |
Примітки
- ↑ а б Public Transporation Ridership Report (Fourth Quarter 2012) (PDF). Федеральне управління пасажирськими перевезеннями США[en]. Архів оригіналу (PDF) за 10 травня 2013. Процитовано 24 січня 2012.
- ↑ а б в г д Fare Information. METRO. Архів оригіналу за 23 травня 2012. Процитовано 24.1.12.
- ↑ а б METRORail Paid Fare Zones. METRO. Архів оригіналу за 23 травня 2012. Процитовано 24.1.12.
- ↑ Classes of Misdemeanor Offenses in Texas. Sullo & Sullo. Архів оригіналу за 12 березня 2013. Процитовано 24.1.12.
- ↑ а б в METRO LRT Fleet Management Plan (PDF). METRO. Архів оригіналу (PDF) за 23 травня 2012. Процитовано 24.1.12.
- ↑ Signalling and Communications. www.railway-technology.com. Архів оригіналу за 1 березня 2003. Процитовано 8 лютого 2011.
- ↑ About Houston TranStar (англ.). Houston TranStar. Архів оригіналу за 26 січня 2012. Процитовано 30 березня 2011.
- ↑ Houston MetroRail System, United States of America. www.railway-technology.com. Архів оригіналу за 12 березня 2013. Процитовано 11 листопада 2015.
- ↑ Houston METRO Light Rail System. HOK. Архів оригіналу за 12 березня 2013. Процитовано 25.1.12.
- ↑ а б в Main Street Square will Provide Downtown Withdistinctive Pedestrian-Only Civic Plaza. www.centralhouston.org. Архів оригіналу за 23 травня 2012. Процитовано 26.1.12.
- ↑ а б Fannin South Park & Ride. METRO. Архів оригіналу за 23 травня 2012. Процитовано 25.1.12.
- ↑ а б Get on Track with Houston's METRORail. METRO. Архів оригіналу за 23 травня 2012. Процитовано 26.1.12.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Х’юстонський швидкісний трамвай
- Офіційний сайт METRO [Архівовано 17 березня 2013 у WebCite]
- Офіційний сайт METRO про розвиток швидкісного трамвая
- Х'юстонський швидкісний трамвай [Архівовано 28 травня 2018 у Wayback Machine.] на UrbanRail.net
- п
- о
- р
- Атланта (2014)
- Вашингтон (2016)
- Даллас (2015)
- Детройт (2017)
- Ель-Пасо (2018)[*]
- Канзас-Сіті (2016)
- Кеноша (2000)[*]
- Літл-Рок (2004)[*]
- Мемфіс (1993)[*]
- Мілвокі (2018)
- Мілтон (1929)[*]
- Новий Орлеан (1893)[*]
- Оклахома-Сіті (2018)
- Портленд (2001)
- Сіетл (2007)
- Солт-Лейк-Сіті (2013)
- Тампа (2002)[*]
- Темпе (2022)
- Такома (2003)
- Тусон (2014)
- Цинциннаті (2016)
- Балтимор (1992)
- Баффало (1984)
- Бостон (1897)
- Даллас (1996)
- Денвер (1994)
- Клівленд (1913)
- Міннеаполіс (2004)
- Норфолк (2011)
- Ньюарк (1935)
- Нью-Джерсі (2000)
- Піттсбург (1984)
- Портленд (1986)
- Сакраменто (1987)
- Сан-Дієго (1981)
- Сан-Хосе (1987)
- Сент-Луїс (1993)
- Сіетл (2009)
- Солт-Лейк-Сіті (1999)
- Філадельфія (1906)
- Фінікс (2008)
- Х'юстон (2004)
- Шарлотт (2007)