Lengyelország bukaresti nagykövetsége
Lengyelország bukaresti nagykövetsége | |
Rangja | nagykövetség |
Küldő ország | Lengyelország |
Fogadó ország | Románia |
Beosztása | lengyel nagykövet Romániában |
Irányítószám | 011821 |
Település | Bukarest |
Ellenkező képviselet | Románia varsói nagykövetsége |
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Lengyelország bukaresti nagykövetsége Pozíció Bukarest térképén | |
![]() | |
Lengyelország bukaresti nagykövetsége weboldala EmbassyPages.com ID | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Lengyelország bukaresti nagykövetsége témájú médiaállományokat. |
Lengyelország bukaresti nagykövetsége (lengyelül: Ambasada Rzeczypospolitej Polskiej w Bukareszcie, románul: Ambasada Republicii Polone la Bucureşti) Lengyelország és Románia kapcsolatainak egyik kiemelt intézménye, a világháború miatti megszakítást leszámítva 1919 óta. Az épületet még 1929-ben vásárolta a lengyel állam, a diplomáciai misszió azóta ugyanott van - közvetlenül a román külügy tömbje mellett.
Előzmények
Bár Románia már 1862-ben létrejött, a Második Lengyel Köztársaság 1918-ban alakult, így a diplomáciai kapcsolatok felvételére is csak ezt követően kerülhetett sor. A kapcsolatkeresés azonban nem indult jól: 1918-ban a lengyel Kormányzósági Tanács döntött a diplomáciai közeledésről, és megbízta Marian Lindét - aki az Osztrák–Magyar Monarchia bukaresti követségén volt korábban konzul, így Bukarestben tartózkodott -, hogy megbízottként képviselje a lengyel érdekeket Bukarestben.[1] Linde megbízását 1919 elején az időközben felállított lengyel Külügyminisztérium is megerősítette. Azonban a Lengyel Nemzeti Bizottság Stanisław Koźmińskit(wd) nevezte ki diplomataként a román kormányhoz. Ez utóbbi szervezet ideiglenes kormányzati hatáskörű grémium volt az alakuló lengyel állam létrejöttének első éveiben. A román hatóságok azonban sem Linde küldetését nem ismerték el, sem Koźmińskinak nem adtak agrémentet.[2]
A nagykövetség története
Józef Piłsudski marsall, az időközben megválasztott lengyel államfő Aleksander Skrzyński(wd) - későbbi lengyel külügyminiszter, miniszterelnök - megbízását írta alá, így őt tartják az első hivatalos követnek.[2] Ugyanakkor a kapcsolatfelvétel pontos dátumát csak közel száz évvel később, 2018-ban tudták pontosan megállapítani, amikor a két követ - Skrzyński lengyel, és Alexandru Florescu Varsóban akkreditált román - megbízásának dátumát és megbízóleveleik átadásának időpontját levéltári kutatások során kiderítették. Eszerint a kapcsolatfelvétel napjának 1919. június 22-t ismerik el.[3]
A kezdetben követségi szinten működő diplomáciai képviseleteket már korán, 1937. június 30-án nagykövetségi szintre emelték.[3] Két évvel később azonban Lengyelország német (és szovjet) megszállása miatt a lengyel kormánynak menekülnie kellett, s velük együtt több tízezernyi katonának és civilnek is. Két menekülési útvonal létezett ekkor: Magyarország és Románia irányába. Magyarország németbarát, Románia pedig - ekkor még - semleges állam volt, mégis a magyarok nagy barátsággal fogadták a lengyeleket, míg a román hatóságok a katonai és még a politikai menekülteket – többek között a lengyel kormányt – is internálták és rossz körülmények között tartották.[4] A diplomáciai kapcsolatok végül Lengyelország megszállása okán 1940. november 4-én szakadtak meg. A második világháborút követően immár a szocialista táboron belüli Lengyelország és Románia között 1945. augusztus 13-án újultak meg a diplomáciai kapcsolatok, s 1946 áprilisában nyíltak meg ismét a nagykövetségek.[3]
2006-ban az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet védnöksége alatt a bukaresti lengyel nagykövetség épületében tárgyalt Robert Kocsarján örmény és İlham Əliyev azerbajdzsáni elnök a Hegyi-Karabah Köztársaság körüli konfliktus megszüntetéséről.
A követségi épület
A lengyel nagykövetség bukaresti, Aleea Alexandru 23. szám alatti épületét 1912-ben építette egy gabonakereskedő, akitől 1929-ben vásárolta meg a Jan Szembek (korábbi budapesti követ) a lengyel állam számára. Az épülethez az 1930-as években toldottak egy hátsó melléképületet. Az 1977-es romániai földrengésben a nagykövetség épülete súlyosan megsérült. 1978-80 között gyakorlatilag az alapoktól teljesen újjáépítették olyan vasbeton szerkezettel, amely ellenáll a szeizmikus sokkoknak. 1993-95 és 2005-6 között a házat teljesen felújították.
Jegyzetek
- ↑ Linde Marian w: Kto był kim w Drugiej Rzeczypospolitej (redakcja naukowa Jacek M. Majchrowski przy współpracy Grzegorz Mazur i Kamil Stepan), Warszawa 1994, wyd. BGW, ISBN 8370665691 s. 102; (lengyelül)
- ↑ a b Początek stosunków dyplomatycznych z Rumunią. Lengyelország bukaresti nagykövetsége (lengyelül) (2008. október 19.) (Hozzáférés: 2020. január 17.)
- ↑ a b c Stosunki dyplomatyczne między Polską a Rumunią zostały nawiązane 22 czerwca 1919 r. Gov.pl (lengyelül) (2019) (Hozzáférés: 2020. január 17.)
- ↑ Jámbor Orsolya: Állandóan stresszben - A lengyel menekültek ügyeinek belügyi kezelése a második világháború alatt. Pécsi Határőr Tudományos Közlemények, 19. sz. (2017) 255–256. o.