György Kurtág
György Kurtág | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 19. feb. 1926[1][2][3][4]![]() Lugoj[5][4] | ||
Beskjeftigelse | Komponist, pianist, musikkpedagog, universitetslærer, librettist ![]() | ||
Utdannet ved | Franz Liszt-akademiet (1946–1951) Piarist High School, Timișoara | ||
Ektefelle | Márta Kurtág (1947–2019) (avslutningsårsak: ektefelles død) | ||
Barn | György Kurtág Jr. | ||
Nasjonalitet | Ungarn[6] Romania Frankrike[7] | ||
Medlem av | Akademie der Künste der DDR Akademie der Künste Berlin Budapest filharmoniske orkester American Academy of Arts and Sciences Bayerische Akademie der Schönen Künste | ||
Utmerkelser | 21 oppføringer Kossuthprisen (1973) Pour le Mérite for vitenskap og kunst (1999) Ferenc Erkel-prisen (1954) Léonie Sonnings musikkpris (2003) Béla Bartók–Ditta Pásztory-prisen (1984) Ungarns æreskunstner (1980) Storkors av Ungarns fortjenstorden (2006) Hjemlandets utmerkelse (2002) Herder-prisen (1993) Royal Philharmonic Societys gullmedalje (2013) Grawemeyer-prisen (2006) Østerrikes æreskors for vitenskap og kunst (1998) Wihuri Sibelius-prisen (2012) Ernst von Siemens' musikkpris (1998)[8] Grawemeyer Award for Music Composition (2006) Kossuthprisen (1996) Ferenc Erkel-prisen (1956) Ferenc Erkel-prisen (1969) Friedrich-Hölderlin-Preis der Universität und der Universitätsstadt Tübingen (2001) Æresborger av Budapest (2001) Honorary Member of the International Society for Contemporary Music | ||
Musikalsk karriere | |||
Sjanger | Klassisk musikk | ||
Instrument | Piano | ||
Aktive år | 1954– | ||
Plateselskap | ECM | ||
IMDb | IMDb | ||
György Kurtág på Commons |
György Kurtág (1926–) er en ungarsk komponist og pianist.
Ved siden av György Ligeti regnes Kurtág som den viktigste ungarske komponisten etter 1945.
Biografi
György Kurtág flyttet til Budapest i 1946 for å studere ved Franz Liszt-akademiet. Her møtte han foruten sin framtidige hustru Márta også György Ligeti som ble en nær venn. Hans lærere i komposisjon var Sándor Veress og Ferenc Farkas, på piano Pál Kadosa og kammermusikk Leó Weiner. Kurtág ble uteksaminert i piano og kammermusikk i 1951 og komposisjon i 1955.[9]
Etter oppstanden i Ungarn oppholdt han seg et år i Paris i 1957/58, hvor han studerte komposisjon hos Darius Milhaud og Olivier Messiaen. Et samarbeid med psykologen Marianne Stein fikk også avgjørende betydning for hans kunstneriske utvikling.[10] På denne tiden oppdaget han Anton Weberns musikk og Samuel Becketts sceneverk. Strykekvartetten han komponerte etter at han returnerte til Budapest i 1959 ble et stort vendepunkt; selv kaller han dette stykket sitt opus 1.
Mellom 1960 og 1968 arbeidet han som repetitør ved Budapest filharmoniske orkester. I 1967 ble han utnevnt til professor i pianospill og senere også i kammermusikk ved Franz Liszt-akademiet. Han underviste her fram til 1993,[10] men bodde et år i Berlin i 1971.
Kurtágs internasjonale ry begynte å befestes med Messages de feu Demoiselle R. V. Troussova («Den avdøde frøken R.V. Troussovas budskap») for sopran og kammerorkester, som hadde premiere i Paris i 1981. Fra tidlig i 1990-årene har han stadig oftere arbeidet utenfor Ungarn, blant annet var han «composer in residence» ved Berlinfilharmonien (1993–1995) og ved Wiener Konzerthaus (1995).[9]
Fra 2002 har han bodd sammen med sin kone i nærheten av Bordeaux.
Musikk
Ved siden av György Ligeti regnes Kurtág som den viktigste ungarske komponisten etter 1945. Mens Ligeti forlot Ungarn etter oppstanden i 1956 og snart ble en kjent komponist i vesten, ble Kurtág værende i Ungarn og var lenge bare kjent for spesielt interesserte. Først ved midten av 1970-tallet begynte musikken hans å bli gjenstand for omfattende oppmerksomhet i Vest-Europa. I dag blir hans musikk oppført over hele verden, og foreligger på flere innspillinger.
Kurtágs musikk preges av den samme fortettede musikalsk teksturen som kjennetegner Anton Weberns musikk, men Kurtágs tonespråk er mer lekende og innfallsrikt. Et spesielt trekk ved Kurtág er at han legger igjen skjulte og krypterte referanser i verkene sine, for eksempel opustall eller titler: op. 27 «…quasi una fantasia …» henspiller på Beethoven, og op. 28 Officium breve på Weberns strykekvartett med samme opustall.[trenger referanse] I tillegg kommer kompositoriske hint i de mange i Játékok-stykkene. Dessuten preges mange av Kurtágs verk av romlighet: … quasi una fantasia… som hadde premiere på Berlin-festivalen i 1988, var den første komposisjonen der han lar publikum «omsluttes» av musikk.[trenger referanse]
Utmerkelser
- Ferenc Erkel-prisen, 1955 og 1969
- Kossuth-prisen, 1973 og 1996
- Stiftelsen Fyrst Pierre av Monacos musikkpris, 1993
- Staten Østerrikes musikkpris, 1994
- Denis de Rougemots musikkpris, 1994
- Østerrikes æresbevisning for kunst og vitenskap, 1997
- Ernst von Siemens' musikkpris, 1998
- Berlin vitenskapskollegiums ærespris for kunst og vitenskap
- Pour le Mérite, 1999
- John Cage-prisen, 2003
- Léonie Sonnings musikkpris, 2003
- Grawemeyer Award, 2006
- Gulløven, Venezias musikk-biennale, for sitt livsverk i rammene til den 53. internasjonale festivalen for samtidsmusikk, 2009
Referanser
- ^ Gemeinsame Normdatei, besøkt 9. april 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ Munzinger Personen, oppført som György Kurtag, Munzinger IBA 00000021642, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Franz Liszt-akademiet, Liszt Academy Lexikon person ID 1786[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 3183, besøkt 3. desember 2020[Hentet fra Wikidata]
- ^ Archivio Storico Ricordi, Archivio Storico Ricordi person-ID 3183[Hentet fra Wikidata]
- ^ LIBRIS, libris.kb.se, utgitt 7. november 2012, besøkt 24. august 2018[Hentet fra Wikidata]
- ^ books.openedition.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.evs-musikstiftung.ch[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b György Kurtág Arkivert 28. desember 2016 hos Wayback Machine. biografi UE
- ^ a b «György Kurtág». info.bmc.hu. Besøkt 25. januar 2010.
Litteratur
- György Kurtág, Musik der Zeit – Dokumentation und Studien, bind 5, Boosey & Hawkes 1989, ISBN 3-87090-205-1
Eksterne lenker
- (en) György Kurtág – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) György Kurtág på Internet Movie Database
- (en) György Kurtág på AllMovie
- (en) György Kurtág på Discogs
- (en) György Kurtág på MusicBrainz
- (en) György Kurtág på Songkick
- (en) György Kurtág på AllMusic
- (de) Verk av og om György Kurtág i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
- (de) Litteratur om György Kurtág i Bibliographie des Musikschrifttums
- (de) Universal Edition Wien
- (de) Bitterli, Peter: Und immer wieder Abschiede, György Kurtágs budskap
- v
- d
- r
- Benjamin Britten (1974)
- Olivier Messiaen (1975)
- Mstislav Rostropovitsj (1976)
- Herbert von Karajan (1977)
- Rudolf Serkin (1978)
- Pierre Boulez (1979)
- Dietrich Fischer-Dieskau (1980)
- Elliott Carter (1981)
- Gidon Kremer (1982)
- Witold Lutosławski (1983)
- Yehudi Menuhin (1984)
- Andrés Segovia (1985)
- Karlheinz Stockhausen (1986)
- Leonard Bernstein (1987)
- Peter Schreier (1988)
- Luciano Berio (1989)
- Hans Werner Henze (1990)
- Heinz Holliger (1991)
- H. C. Robbins Landon (1992)
- György Ligeti (1993)
- Claudio Abbado (1994)
- Harrison Birtwistle (1995)
- Maurizio Pollini (1996)
- Helmut Lachenmann (1997)
- György Kurtág (1998)
- Arditti Quartet (1999)
- Mauricio Kagel (2000)
- Reinhold Brinkmann (2001)
- Nikolaus Harnoncourt (2002)
- Wolfgang Rihm (2003)
- Alfred Brendel (2004)
- Henri Dutilleux (2005)
- Daniel Barenboim (2006)
- Brian Ferneyhough (2007)
- Anne-Sophie Mutter (2008)
- Klaus Huber (2009)
- Michael Gielen (2010)
- Aribert Reimann (2011)
- Friedrich Cerha (2012)
- Mariss Jansons (2013)